NETFLIXOVA SERIJA
Što je, Mami?
Erşane, našem su filmu dali tri zvjezdice.
Kritičari su imali jako dobre komentare.
Da bar ima malo više seksa.
Sapun Desanka odlično se prodaje.
-Ide kao halva. -Sjajno.
Koji vrag?
Zdravo.
Seyyal, što tražiš ovdje?
A što misliš da tražim?
Mami, odlučili smo ponovno baciti oko na Suhog Murada.
Jer neki filmovi dođu na svoje tijekom montaže.
Uzmi.
Montaža.
Hajde, dušo.
Samo ti daj.
Suhi Murad, ha?
Čak i bez sline.
PETAK 13.
Draga publiko, prikazivanje filma počinje u dvorani broj tri.
Uživajte.
Hej, Tumtume, što ima?
-Zdravo, Erşane. -Što ima? Došao si na projekciju?
-Ne, samo sam u prolazu. -Kako u prolazu? A kokice?
-Tu je knjiga. -Za što?
-S kim gledaš film? -S tetom.
-Gdje je? -Čekam je.
-I vi ste ovdje s nekim? -Ne.
Uđi ti samo. Reći ću teti da si unutra.
Ne, uđite vi samo. Reći ću dami da ste unutra.
Kojoj dami? Sâm sam ovdje. Čemu taj Uvod u filozofiju?
-Čemu dvije ulaznice? -Uvod u filozofiju… Čekaj malo.
-S kim si? -Ni s kim nisam… još.
Nadam se da hoću.
-Ali s kime ste vi došli? -Ni s kim nisam došao. Uđi ti.
Zdravo.
Erşane, jako se bojim, ali obožavam te filmove.
Kako si, İbrahime?
Dobro, Seyyal. Uživaj u filmu.
Došao je s nekim na film, ali neće…
Zdrav… Ajme, kakvo iznenađenje!
-Zdravo, Erşane. -Bok. Filozofiraš, ha?
-I vi ste došli na Petak 13.? -Da.
-Dugo si me čekao? -Ne, čitao sam knjigu, dušo.
I mene je zanimala ta knjiga.
-Mislite da će biti prestrašno? -Već se plašim.
-Idemo. -Hajde.
-Uplašimo se.
Kunem se pokojnom tetom, pozvala me.
Uvod u filozofiju.
Nakon tebe.
Sjebat ću te.
Pyro. Donesi čaj, sinko.
Izvoli.
Precizno ću to smiješati.
Muammere, zašto bi…
-Ne gubi li tako na alkoholu? -Gubi alkohol.
Ali ime ostaje.
-Neću napuniti do kraja. Vidiš? Umjereno. -Da.
Jeste li ikad vodili svoj lokal? Ha?
Niste. Onda? Zašto laprdate?
Muammere, kad smo kod posla,
kad ćemo dobiti honorar za Suhog Murada?
Bit će, bit će. Popij i reci mi kakvo je.
-Čaj je prejak za mene. -Onda ti pij slabiji.
Jačina je dobra, ali ima premalo viskija.
-Ovo uopće nije viski. -Hej, sinko!
Ovo nije prva čaša viskija, nego četvrta ili peta.
Morate razmišljati kao vlasnik bara.
O, ne.
Grozno je.
Ispričavam se.
Bilo je grozno.
Premračno je i pretijesno. Bolje ne može.
OK.
Kad god se pojavi ta sjekira, čudno mi je.
-Tebi? -Ne.
Kako mogu dotaknuti kolektivnu svijest?
Kako su strahovi tako česti? To je vrlo intrigantno. I zašto?
Sjekira je samo metafora.
Da stavim jaknu između nas?
Ne razumijem.
Jakna.
Kutija za kokice s rupom na dnu. I mračno je.
O čemu ti to?
Daj me pusti da gledam film.
Naravno.
-Gledaj ovo. -Pardon.
Da?
Ja bih malo tvojih kokica ako može.
Ovo je privatno vlasništvo.
Što je bilo? Možda se i ja bojim.
Bože. Ti si u zabludi, a ne u strahu. Zovi vatrogasce.
Napucaj tu bijednicu pokraj sebe. Kreten.
Dobar je to žanr, sviđa mi se.
Horor. Možemo ga razmotriti.
Ti budi vrag i uđi u mene.
Ne, publika bi me očekivala, htjela bi me vidjeti. Nije to za nas.
Snimi film, ali želim umrijeti posljednja.
-Moguće je. -Moguće je.
-Dobro. -Obećavaš?
Umrijet ćeš posljednja. Dajem ti riječ. Erşanovu riječ.
-U raki dodajte vruću vodu. -Pozdrav svima.
Što je bilo? Zašto pijete viski u podne?
Ne pijem, Alev. Od toga mi srce lupa.
-Alev, draga, dobro došla. -Hvala, Mami.
Što je to, mala?
Nagrada Zlatna breskvica ili nešto slično. Tako je rekao. Ne znam.
Pijanac je došao u dva ujutro. Jedva sam ga se riješila.
-Mogu li pogledati? -Naravno.
To je lažnjak. Ovo je rekvizit.
Netko te prevario.
K jarcu! Bila sam tako sretna što sam dobila nagradu.
Što je ovo?
„Za Alev, kraljicu mog srca.” Kakva je to nagrada?
Nebitno, dat ću je onda svojoj kućnoj pomoćnici.
Sad sam ljuta. Natočite mi čašu toga.
Alev, ovo još nije spremno za piće.
Idi iza šanka i uzmi što želiš.
U redu.
Alev, dušo? Jesi li kojim slučajem dobila honorar za Suhog Murada?
Dobit ćeš ga, dušo. Ovdje nitko ne ostaje neplaćen. Opusti se.
Prestani izazivati probleme ili ću te sjebati.
Nemoj loše o poslu. Još ćeš nam donijeti nesreću.
Vrati ti se onoliko koliko daš.
Gledajte i učite, šupci. Naučite kako postati timski igrač.
Što sam rekao?
Reci nešto, dovraga. Da si rekao…
-Dosta je. -No!
Idem sad. Vidimo se večeras.
Pogledajte me.
Momci, divni ste.
Doista divni.
-Alev, gospođo? -Dušo?
Danas blistate.
-Zbilja? -Alev, mala.
Kunem se, zbilja blistaš.
Samo sam se malo oznojila.
Nemojte me nasmijavati.
Pa, vidimo se večeras.
-Alev, čekaj. -Da, dušo.
O čemu to govore ovi tupavci?
A da dođeš k meni večeras?
Kupio sam dobre ploče. Možemo ih slušati.
Lud si. Bok. Idem ja.
-Što ima, Eryetişe? -Sve po starom.
Onda dobro.
Osjećam se čudno. Što si nam to dao da pijemo?
Slušaj.
Što si to izvodio s Alev?
Nemam pojma. Samo je izletjelo. Ni meni nije jasno.
Zbilja. Alev, što se događa?
Ajoj! Dobro da nisam pala.
-Što ima, cure? -Alev.
-Jesi li svjesna kako lijepo izgledaš? -Da, jesam.
-Gdje ste bili, društvo? -Na Petku.
-Neka Bog usliši vaše molitve. -Petak 13., ženo!
Bilo je strašno.
-Toplo ga preporučujem. -Ne volim nasilje.
-Što radiš? -Kakav je to smrad?
Miriše na naftalin. Hajde.
-Pokret, hajde. -Neobično.
Čudak.
Išao si u kino, a mene nisi pozvao?
Samo za istraživanje. Snimit ću horor.
Obećavam ti, posljednja ćeš umrijeti.
-Kuneš se životom? -Ja ću umrijeti prije tebe.
-Obećavaš? -Erşanova riječ.
-Što to znači? -Kurana mi.
Onda u redu.
Vidimo se večeras.
-Primjećuješ li nešto drukčije na meni? -Sve je na tebi drukčije.
Onda bok.
Pa-pa.
-Zašto je otišla? -Tko si ti?
Kako to misliš?
U filmu umireš posljednja, obećavam.
Erşane, našao sam ovo ispod šanka.
-Što je to? Krastavci? -Bože! Ovo je čaranje!
-Što? -Alev je zadnja bila iza šanka.
Ona je kriva.
O, Bože! Već počinje djelovati! Daj mi to. Bog nam pomogao!
Kakvo je ovo čaranje?
Dečki, poslušajte me jer imam dugogodišnje iskustvo.
Ovom čarolijom vezuješ ljude za sebe.
Valjda je ljubomorna na mene, sirotica moja draga.
Alev poznajemo godinama. Zašto bi nam to učinila?
I poput anđela je. Je li moguće da je lažno optužujemo?
Muammere, slušaj.
Ako Alev optužite za takve stvari,
uništit ću ovo mjesto, majku vam!
-Jebeš ovo! -Ima nož!
Pusti mi ruku i završit ću ovo!
Baci nož! Tumtume, baci ga!
-Urezat ću si „Alev” na ruku. -Momci.
Ti začepi, majku ti!
Tek si nam se pridružila!
Ne pametuj. Ne možeš sve znati!
Moraš ti još puno žganaca pojesti!
Kujo! Nisi mi dala ni da te pipnem!
Čuješ li ti sebe?
Feride, začarani su.
-Nemoguće. Čaranje je glupost. -Dušo, pogledaj ih samo.
Alev!
-Ljudi, mislim da umirem. -Mislim da mi je bolje.
-Je li ovo viski? -Ne, to nije viski!
Ne čujete se. Dajte se saberite.
Dobro.
Da.
Da. Čarolija vezivanja i mržnje.
Ovo je definitivno to.
Te plave perle predstavljaju mene.
Stranica knjige. Spaljena na rubu. Piše „Platon”. Ovo je sigurno Feride.
-To bih mogao biti i ja. -Daj odjebi!
Ovo su muškarci.
Krastavci?
To je diskriminacija, poniženje.
-Čekaj. A čavli? -Nemoj ni pitati.
Gdje dolazi do vezivanja? Ne razumijem.
Pyro, nije li očito, stari?
-To su samo krastavci. -Kako ćeš prekinuti čaroliju?
-Feride. -Da?
-Popiški se na stranicu pa se vrati. -Ma daj.
Mala, popiški se na to.
U redu! Dobro.
U redu, dobro.
A perle ćemo isprati alkoholom.
-Evo. -Ne, čovječe! Molim te! Nemoj sad!
Sad nije vrijeme da nas preveslaš! To nije alkohol!
-Pyro, donesi odande viski. -Dobro.
-Donesi malu bocu. -Samo to donesi.
Ja ću to uzeti.
-A krastavci? -Izvadit ćemo čavle.
Ne razmišljajmo o tome koji je za koga.
Zdrobimo ih cipelom i odmah s time završimo.
Seyyal, budući da su različite veličine,
učinimo nešto što će ostati među nama.
U redu. Da počnem s najmanjim?
Ako nešto osjetite, recite nam.
O, jebote led!
Tako sam i mislila.
-Odlazim. -Čekaj malo.
Jesi dobro? Alev!
Jebeš Alev i sve ostalo.
-Ne možeš tako govoriti o Alev! -Smiri se.
-Dobro je. Ne idi nikamo. Ostani ovdje. -On više nije začaran.
Ovo sam sigurno ja.
Ako je to Erşan, onda sam onaj drugi vjerojatno ja.
Dobro, u redu. Kako god.
Nećete vjerovati, ali osjećam olakšanje nakon što sam se popiškila.
Izvlačim ga.
Ne glumatajte! Izvuci ga.
Mami.
Čekajte malo, pogubila sam se. Želite reći da su ove veličine…
Ovo je sramotno! Ovo je poniženje! Ovo nije čaranje.
Ponižavajući je dio gotov. Ovi su prihvatljivi.
U redu, priznajem da je ovaj moj.
Mi ćemo presuditi, Tumtume.
-Taj je bio tvoj? -Aha.
Onda dobro.
Erşane, ovo ti je u redu?
Naravno. Jedan je od njih.
Dobro. Izvlačim ga.
Altıne, obdaren si.
I ovaj ću izvući.
Seyyal, hvala, draga.
Ali neka ovo ostane među nama.
-Bila bih luda da to ikomu kažem. -To su gluposti.
Je li sad išta abnormalno?
-Ne! -Ne.
-Dakle, čaranje je stvarno. -Ovo je masovna histerija.
Preživjeli smo katastrofu. Hvala.
Izgubili smo privatnost, ali sad smo tim.
No rastužuje me
što se netko srozao tako nisko i bacio čaroliju da bude voljen.
Naravno, platit će za to. Hvala, Seyyal.
Alev, dobro došla.
Dobra večer, Erşane.
Za to je malo prerano, zar ne?
-Urnebesan si. -Ne. Čak je i kasno.
Što se dogodilo?
Pokućstvo od nikla i svjetiljke ovako reagiraju cijelu večer.
Uglavnom, htjela sam ti nešto reći o onom jučer spomenutom filmu.
Onom koji želiš snimiti.
Rekao si mi da ću umrijeti posljednja u tom horor filmu. Mislim…
-Što se događa? -Ništa.
I?
Dobro.
Siguran si da želiš snimiti horor?
Nikad ništa nismo radili u tom žanru. Nervozna sam.
Krastavci, dušo?
-Poslije. -Pardon.
Ostao je čavao.
Ispričavam se. Netko je na vratima.
Stižem.
Izvolite, uđite.
Zar si poludjela?
-Gle. -Zdravo.
Dobra večer.
-Nadam se da ništa nismo prekinuli. -Razgovarali smo o filmu.
Feride, pokaži joj što si donijela.
Ta-da! Ploča za prizivanje duhova.
Alev, dušo, seansa! Što kažeš?
-Možemo se pripremiti za film. -Što ja znam o seansama?
Je li u redu ako u filmu nosim periku? Kosa mi ispada u pramenovima.
-Što je to?! -Tako je cijelu večer.
Zubi su mi čudni.
Povučem jedan i ovako ispadne.
A meni se oči stalno okreću. Pitam se što se dogodilo.
-Tumtume, jesi za kisele krastavce? -Ne. Donio sam svoj.
Kakav šaljivac!
Idem samo u toalet.
Jako dobro.
-To je bilo zakon. -Hvala.
Usrala se.
Čekaj.
Gospode, vladaru zemaljski, odriješi me od grijeha.
O, Bože.
Altıne! Što radiš?
Alev? Bio sam ovdje, ali nisi me vidjela.
Alev. Svi su oni ludi.
Pobjegnimo odavde. Sanjam o tebi!
O čemu ti to govoriš, dovraga? Erşane!
Erşane! Što se događa?
Uplašio me u toaletu. Tko radi takve spačke?
-Sva se tresem. -Alev.
Svi smo ovdje, dušo. Danas se baš čudno ponašaš.
Stižem!
Uđite.
Dobra večer.
Što ima, dušo?
Zašto si me uplašio u toaletu? Zar te nije sram?
-Tek sam stigao, Alev. -Odjebi!
Uđite.
Erşane! Nosim viski star 28 godina!
Iz Rizea je.
Alev, danas si me otpilila, ali našao sam te.
Prestani, Mami.
-Je li stol postavljen? -Hajde.
Nemojmo čekati. Vrijeme je.
-Zar za to postoji točno vrijeme? -Kao i za sve.
-Dođi ovamo, hajde. -Dolazite.
-Alev, kako si? -Dobro sam, zašto pitaš?
Ne razumijem odakle vam ideja za seansu.
DA - NE ZBOGOM
Feride, počni objašnjavati.
Kao prvo, svi moraju vjerovati.
Zanima li ikoga parapsihologija?
-Kako to misliš? -Proricanje sudbine, čarolije i slično.
Aha.
Pa, ja vjerujem, ali nisam sigurna u to.
U redu. Čijeg ćemo duha prizivati?
Mog šurjaka Gültekina? Jako duhovit tip.
Alev, koga da prizovemo?
Mami, nemoj me uvlačiti u ovo. Na kraju ćete još mene prizivati.
U redu, prizovimo Alev.
Erşane. O, moj Bože! Koji vrag?
-Možemo li prizvati živu osobu? -Da, naravno.
-Da. -Daj mi vode.
Ne viski, samo vodu.
Dođe ti na isto.
Erşane, reci nešto. Zašto ja? Ne prizivajte me, neću doći.
U redu, čovječe, prizovite mene.
Dobro, prizvat ćemo Tumtuma.
Alev, da prigušimo svjetla?
Koji vrag, Mami? Onda odmah donesi lavore.
Dobro. Sad se moramo primiti za ruke.
-Hajde. -Učinimo to samo.
-Može. -U redu.
Iz carstva duhova,
İbrahime Tumtume.
Iz carstva duhova, İbrahime Tumtume.
Ovo je smiješno. „Iz carstva duhova, İbrahime Tumtume.”
-Začepi! -Prestani se smijati, pizdo. Hajde!
-Hajde. -Daj.
Iz carstva duhova, İbrahime Tumtume.
Dolazi.
Ne blesirajte se. Vi tresete stol.
Držimo se za ruke, dušo. Čime ga tresem?
-Pusti mi ruku! -Ne! Umro bi!
-Evo ga. Tako İbo svršava. -Pjena mu ide na usta!
Došao je.
Ja sam duh İbrahima Tumtuma.
Ti bokca! To je njegov glas.
Erşane, ti si mi drag.
İbo, dobro došao, dragi.
Dobro došao, İbrahime.
Pitajte što želite pitati.
Tumtume, jesi li dobio honorar za Suhog Murada?
İbrahime! Jesu li tijelo i duša dva zasebna entiteta?
Feride, to İbrahima pitaš?
İbo, kako si, jesi li dobro?
Ne, nisam! Netko je bacio čini na mene.
-O, Bože! -Kakve čini? Da postaneš šupak?
Molim vas, ne sprdajte se. Budite ozbiljni!
Ne samo na mene. I na vas su bačene.
-Što? -Zaboga.
Tko?
-Ali tko? -Tko?
-Usredotočite se na ploču. Sricat ću. -Stavimo prste.
Hajde.
Miče se.
E.
R.
Ş.
Erşan!
Ne blesavi. Ja sam pročitao „Fahri”.
Proklet bio na sve moguće načine.
Ozbiljno, sram te bilo!
Seronjo! Zar ti nije žao moje kose?
Pa…
Čekaj…
Ne laži, Tumtume. Nikad to ne bih učinio!
Moj duh!
Tko god je to učinio, sad mora priznati!
Ne mogu više držati stol!
Kunem se, ništa nisam učinila.
Dobro, sad je dosta!
Miče se u njemu!
Tko god je to bio, oglasi se! Pomirit ćemo se. Ili napuštam tijelo!
Napušta ga.
Tko?
-Dobro, ostani! -Napušta ga.
To sam bila ja!
Govori istinu!
Dobro, to sam bila ja! Učinila sam to da me više volite!
Neka me Bog kazni! Neću više!
Čestitam, pobijedila si!
Na nas bacaš čini? Čini, to smo mi!
Šupci, zamalo ste me ubili.
Bilo je zabavno bacati čini na nas?
Ti si nam poput starije sestre.
Naše blago!
Dobro, žao mi je.
-U tebi nema ničega, zar ne? -Nema.
Samo ljubav.
Opraštate li mi?
Pod jednim uvjetom. Ja posljednji umirem u novom filmu.
U redu, može. Pala sam na kuk, a stražnjica mi se sva iskrivila.
Sredit ću ja to. I doktor bi ti dao fizikalnu.
Novi film zove se Babicu ti tvoju.
Kad već ne mogu…
Pusti sad igre riječi.
-Pyro. -Da?
Bravo za tragove na stropu.
To nije moje.
Şefik?
Sine moj, još nisi ni taknuo hranu.
Hajde, moram na posao. Dovrši doručak.
Mama, ti pomažeš da druga djeca dođu na svijet?
Da, sine.
Zašto ja ne mogu biti jedino dijete? Da bar nema druge djece.
Sine, znaš da sam babica. Mislim, to mi je posao. Time se bavim.
Ali kod kuće sam stalno sâm.
Gle, crtam ovakve slike.
Kakve?
Ovo sam crtao kad si bila tu.
A ovo kad te nije bilo, mama.
Tko je to?
Onaj klinac.
Ovo?
To si ti.
A ovo je babičin…
Nećeš sad valjda prostačiti.
Htio sam reći „sin”.
To sam ja.
Babičin sin.
O, dijete moje.
-Mama? -Da?
Molim te, ne ostavljaj me.
Molim? Sine, zašto bih te ikada ostavila? Hajde sad, moram na posao.
Dovrši doručak, hajde.
Zašto bih te ikada ostavila?
Bože dragi.
Budi dobar, u redu? I sve pojedi.
Şefik će dobar biti
BABICU TI TVOJU
Kuća je na sjajnoj lokaciji.
Zemljište je na sjajnoj lokaciji. Divno, nadam se da je ovdje!
Imam li pravo, Nükhet?
U šumi sam u visokim potpeticama!
-Menteşe! -Ne boj se, ovdje sam!
Ako je to dio oporuke,
pretvorit ću ovo u kuću za pisanje i ovdje iznjedriti svoja najbolja djela.
Divno. Oduševljen sam. Nadam se da je ovdje.
Mogla bi to biti lovačka kućica.
Topla i sigurna lovačka kućica.
Namık Ekün, PST komandos.
Ne bavimo se lovom niti ičime sličnim. Jeste li vi odvjetnik?
Pozdrav. Ja sam Menteş. Ovo je moja žena Nükhet.
Namık. Ja sam PST komandos.
Pssst.
Pseći lavež.
Odvjetnik, pitali ste? Nisam odvjetnik.
Fahrettin i njegovi pozvali su me u lov.
Rekli su nam četrdeset…
Rekli su nam „kućni broj 45”.
Rješavamo nešto oko nasljedstva.
Rasim Bağcı, odvjetnik. Ovdje smo jer nas je on nazvao.
To je čudno. Imam istu adresu.
Možete li mi pomoći?
-Dođi, ženo. -Prestani, Pipi.
Možda je ona odvjetnica.
Očito smo došli na krivo mjesto.
Jesu li ovdje Fahrettinovi lovci?
Netko je unutra pripremio zakusku.
Skromnu. Pogledala sam okolo, ali nikoga nema.
Zdravo. Jeste li vi vidovnjakinja?
Vidovnjakinja? Menteşe!
Bože dragi!
Ja sam Menteş! Menteş Dağlar. Vi?
Monique Baldi. A ovo je Pipi.
-Gdje je bila zakuska? -Unutra.
Hajdemo, Nükhet.
Hvala.
Nešto nije u redu.
Došla sam čak dovde.
Ne mogu odoljeti. Riječ „vidovnjak” dovoljna je da se uzbudim.
-Zanima vas budućnost? -Ne, uglavnom prošlost.
U prethodnom životu bila sam španjolska ropkinja.
Nemojte me tući. Molim vas, imajte milosti!
Ništa nisam skrivila! Molim vas, nemojte me tući. Molim vas!
Los ricos también lloran.
I bogati plaču.
Ovuda.
Menteşe. Menteşe, hajde.
Čekaj, dušo. Čekaj. Dođi.
Jako lijepo.
Hej, vi!
Ja sam Cevdet.
Cevo.
Jesi li ti Sabri?
Ja sam Menteş, njegov mlađi brat.
Cevdet? Sin majstora šiš-kebaba od jetrica?
Što se događa?
Vi ste iz četvrti Kocamustafapaşa?
Jesam.
Monique Baldi.
Rachelina sestra.
Išli smo u istu školu.
Na tjelesnom ste izvodili salto, trenirka vam se razderala
i svi su vidjeli stražnjicu.
Ta Monique?
Ne sjećam se.
-Rekli ste da ste bili ropkinja. -Toga se sjećam.
Baš čudno! Svi smo iz iste četvrti.
-Ja sam Namık. -Namık? Ne sjećam te se.
Rijetko sam izlazio kad sam bio mali.
Dobar vam dan.
Ovdje se održava dražba bizantskih kovanica?
-Podižem! -Podižem!
-Prvi put! -Drugi put!
-I prodano! -I prodano!
Poznajem vas.
Sinovi prljave Bahriye!
Taner i Şener.
-Da! -Da!
Dali su nam istu adresu, ali različite razloge.
Pitam se zašto su nas okupili.
Sigurno nije susjedsko okupljanje. Kakve gluposti.
Bu!
Prokletstvo! Koji vrag?
Nadam se da nas netko neće ovdje sve redom pobiti.
Gluposti. Dok sam ja tu, neće.
Što je to?
O, Bože! To je kasetofon.
Menteşe, idemo.
Vrata.
Zaključali su vrata!
Kako to misliš?
Otvaraju se prema unutra.
Pusti to, hoćeš li?
Pa?
Čudno. Je li to možda šifra?
Jako si mi nedostajala, mamice. Primi me u naručje.
Nedostajala si mi.
-Plaše nas dječjim glasom? -Moja je mama tako lijepa…
Što je ovo?
U njezinu naručju živim
-Želim stalno biti uz nju -Vrata su ovaj put zaključana.
-Snimljeno je preko folklorne pjesme. -Drži me u naručju
Otiđimo.
-Lijepa mamice -Menteşe, skinite naočale!
Ja sam tvoj sin, mamice
Jebote!
-Ostani sa mnom -Upozorio sam te.
Onaj s naočalama prvi umre.
Jako si mi nedostajala, mamice.
Nedostajala si mi.
-Moja je mama tako lijepa -Čekaj, nož je možda otrovan.
-U njezinu naručju živim… -To je sve?
Isključi to!
Kako je došlo do ovoga? Svi smo bili ovdje! Tko je ušao u sobu?
Kako je ovo moguće? Tu smo zbog nasljedstva.
Možda ovo nasljeđujete.
Pas nije ovdje.
Pas već neko vrijeme nije ovdje. Pogreška u kontinuitetu.
-Niste primijetili. -Nije dovoljno glup da ostane.
-A mi griješimo ostajući. -Ubojica je jedan od nas.
A možda je i dvojac.
Mi odlazimo.
-Idemo. -Ni makac!
-Ni kokoši ne bismo naudili! -Šalite se?
O, zbilja?
Menteşe. Reci da je to šala, molim te.
-Običava li takvo što izvoditi? -Da. Kao maloprije!
Cevdete, dodajte mi ubrus, molim.
Evo.
Da, nož mu je nadohvat ruke.
Možda je on ubojica.
Sve je počelo kao obična šala, ali nije se mogao zaustaviti.
Za Boga miloga.
Nitko ne napušta ovo mjesto.
Kamo ćete? I ja idem s vama.
Vani nije sigurno. Pogledat ću okolo.
Bolje da ostanete zajedno. Cevdete, zovite policiju.
Gđo Nükhet,
osjećam vašu bol.
-Da vam donesem nešto za piće? -Trebao bi zvati policiju.
-Zašto si oklijevao? -Nešto nije u redu? Tanere!
Şenere!
Brzo! Stanite iza nas, Nükhet, Monique.
Nekako vam uopće ne vjerujem, g. Cevdet.
-Odmah zovi policiju. -Dajte mi čas, nazvat ću ih.
-O, nazvat će ih. -Ma naravno.
„Kanio sam ih nazvati.” Şenere, zovi ih.
-Koji je ono broj? -Ma daj da ja nazovem.
Vrata su bila zaključana izvana. Ubojica nije netko od nas.
-Odakle ti kokoš? -Rekli ste da ni kokoši ne biste naudili.
-Da vidimo govorite li istinu. -Ovo predugo traje.
Zovem.
Sad ne možemo zvati policiju. Preopasno je.
-Tanere! Taner je nestao! -Kako nestao?
Tanere?
Tanere!
Smjesta moramo odavde.
Van! Brzo!
Nema šanse!
Pa? Mrtav je! Dobro, vraćam. Evo.
-Dobro? Jesi sad sretna? -Dobro, dosta.
-Ne ide. -U redu, stani.
Prepusti to meni.
-Bože dragi. -Zapeo je?
-Da, jest. -Drži ovo.
-Neće izaći. Zaglavio se u kosti. -Moguće.
-Pusti mene. -Čekaj. Samo malo.
Sad je dosta! Odlazim.
Tanere!
-Otvaraj, dovraga! -Ne mogu.
-Tanere! -Zaključano je, prestanite!
Tanere!
Şenere?
Čujem ga.
Ne ulazi.
Hajde, makni zavjesu. Makni je.
Tako.
Izlazite iz kuće!
Što?
Hajde. Tanere!
Tanere!
Neće se otvoriti!
Potegni jače.
Hoćeš i ljute papričice?
To bi me ubilo.
Tanere!
Şenere!
Drži ovo.
Hajde, okreni ga!
O, ženo!
Dajem sve od sebe!
Zašto vrištiš?
Ne otvara se.
Dođi.
I g. Namıka više nema.
Crteži. Kasetofon.
-Da pritisnem dugme? -Da. Kako inače nešto saznati?
-Drži ovo. -Daj.
Da ga stavimo na tijelo da ne otekne?
Pusti to!
Kako god.
Možeš li pogoditi tko sam?
Ja sam mamin sin.
Ja sam sin majke
koja je svoje dijete ostavila kod kuće
samo da bi tebe oprala toplom vodom i mazila.
Zbog moje si mame na ovome svijetu.
Zbog mene ćeš s njega nestati.
Tko je to?
Moja babica!
To je moja babica!
Cevdetova, Menteşova, Tanerova i Şenerova babica.
I moja. Naša je babica ista osoba. Mama Adalet! Shvatila sam!
Mama Adalet. Ali tko je to?
Je li to sin Mame Adalet? Şefik?
Ali ona nije bila moja babica. Kakve to veze ima sa mnom?
-Hajde, brzo. -Čekaj malo.
Ako babičin sin ima problema s vama, mene neće ubiti.
-Nije me briga. -Čekaj. Menteş, riješeno.
Cevdet. Blizanci.
Tko je onda Namık?
Pa, Namık, PST komandos.
Ili babičin sin Şefik!
Nije bila moja babica.
Sad je prekasno.
Monique Baldi! Samo si ti ostala!
Jebala te babica!
-Kloni me se. Ne prilazi! -Zaveži.
Stani ili ću te ubiti! Jesi lud? Kažem ti da staneš!
Titlovi!
-Ne prilazi! -Neću umrijeti!
Mama mi jako nedostaje, ali neću k njoj.
-Umrijet ćeš! -Neću!
Ti ćeš umrijeti prvi, a tek onda ja!
-Ovo ili ovo? -Imam nož!
-Koje? -Baci to ako si muško!
-Opasan sam ja. -Onda baci!
Hajde!
Opasan sam ja.
Opasan.
Da, bio si.
Kakvo olakšanje!
Ne ide to tako lako, pasji skote!
Zovem se Cevo. Ne umirem tako lako.
-Gotovo je, zar ne? -Gotovo je, dušo.
Sve je gotovo.
Ma daj, babicu ti…
Lovim.
Nisi bio zločest, sine?
Nisam, mamice.
KRAJ
Prijevod titlova: Bernarda Komar