СЕРІАЛ NETFLIX
Як справи, Мамі?
Ершане, нашому фільму дали три зірки.
Критики дали позитивні відгуки.
Хотілося б більше сексу.
Продажі «Помічника» йдуть вгору.
-Розлітається як гарячі пиріжки. -Чудово.
Якого біса?
Привіт.
Сейял, що ти тут робиш?
Я роблю те, що роблю.
Мамі, ми тут переглядаємо монтаж «Сухого Мурада».
Деякі фільми під час монтажу стають лише краще.
Ось.
Монтаж.
Давай, люба.
Працюй.
«Сухий Мурад»?
Навіть без слини.
П'ЯТНИЦЯ, 13 -ТЕ
Шановні глядачі, фільм ось-ось почнеться у залі номер три.
Приємного перегляду.
Тумтуме, як справи?
-Привіт, Ершане. -Сам як? Ти прийшов на фільм?
-Ні, просто проходив повз. -Як проходити повз? А попкорн?
-Це книга. -А книга навіщо?
-З ким ти прийшов на фільм? -З тіткою.
-Де вона? -Я чекаю на неї.
-Ти тут теж з кимсь? -Ні.
Заходь. Я скажу тітці, що ти всередині.
Ні, ти йди, а я скажу дівчині, що ти всередині.
Якій дівчині? Я тут самий. «Основи філософії»?
-У тебе два квитки? -«Основи філософії»… Хвилинку.
-Ти кого сюди припхав? -Ще нікого. Але з радістю припхав би.
-А з ким ви прийшли? -Ні з ким. Заходь.
Привіт.
О, Ершане, мені так страшно, але я обожнюю ці фільми.
Як справи, Ібрагіме?
Добре, Сейял. Приємного перегляду.
Він прийшов не самий, але не хоче…
Привіт. Який сюрприз!
-Привіт, Ершане. -Привіт. «Основи філософії».
-Ви на «П'ятницю, 13-е»? -Ага.
-Ти довго чекав? -Ні, я читав книгу.
Мене теж зацікавила книга.
-Гадаєш, буде страшно? -Мені вже страшно.
-Ходімо. -Пішли.
-Так. -Ходімо лякатися.
Клянуся мертвою тіткою, вона запросила мене.
«Основи філософії».
Після тебе.
Пройдисвіт.
Піро. Неси, синку.
Будь ласка.
Я над цим ретельно попрацюю.
Муаммере, навіщо тобі…
-Хіба так спирт не вивітрюється? -Вивітрюється.
А репутація залишається.
-І наливаю не до кінця. Бачите? Обережно. -Так.
Ви колись у житті керували баром?
Ні. То чого роти розкриваєте?
Муаммере, до речі про бізнес.
Як думаєш, коли ми отримаємо гроші за «Сухого Мурада»?
Ага, отримаєте. Випий і скажи, як тобі.
-Надто міцний. -Тоді можеш розбавити.
Чай нормальний, але віскі там замало.
-Там немає віскі. -Синку!
Це не перша чарка віскі, а четверта чи п'ята.
Думайте як власники бару.
О ні.
Це жахливо.
Перепрошую.
Це було жахливо.
Тут надто темно й людно. Краще не буде.
Добре.
Коли заноситься сокира, я дивно почуваюся.
-А ти? -Ні.
Як вони можуть так зачепити колективну свідомість?
Чому у всіх спільні страхи? Це інтригує. Чому?
Сокира — це лише метафора.
Покласти між нами куртку?
Не розумію.
Куртка.
У дні відра з попкорном дірка. І тут темно.
Що це значить?
Даси мені подивитися фільм?
Звісно.
-Дивись. -Перепрошую.
Що?
Можна мені твого попкорну?
Незнайомців не обслуговуємо.
Що таке? Може, мені теж страшно.
Боже. Це не страх, ти мариш. Виклич лікаря.
Виплюнь несмачну жуйку, що сидить поруч. Бовдур.
Хороший жанр, мені подобається.
Фільми жахів. Треба подумати.
Ти будеш демоном і проникнеш в мене.
Ні, глядачі чекають на мою появу. Це не для нас.
Добре, зніми фільм, але я хочу померти останньою.
-Можливо. -Можливо.
-Добре. -Обіцяєш?
Ти помреш останньою. Присягаюся. Слово Ершана.
-Якщо це раки, додай гарячу воду. -Привіт усім.
Що таке? Чому п'єте віскі опівдні?
Я не п'ю, Алев. У мене від нього серцебиття.
-Алев, люба, привіт. -Дякую, Мамі.
Що це?
Нагорода «Золотий персик». Так він мені сказав. Не знаю.
Завалився п'яний о другій ночі, ледь вигнала його.
-Можна глянути? -Звісно.
Це підробка. Реквізит.
Тебе обдурили, Алев.
Блін. А я так зраділа, що отримала нагороду.
Що це?
«Алев, королеві мого серця». Що це за нагорода?
Тоді я віддам її покоївці.
Я засмутилася. Налийте мені цього пійла.
Алев, тобі ще зарано це пити.
Візьми в барі те, що ти хочеш.
Гаразд.
Слухай, Алев. Ти отримала гроші за «Сухого Мурада»?
Будуть гроші. Тут ніхто не залишиться без грошей, розслабтеся.
Не створюй проблеми, лайно собаче.
Не лайтеся в барі. Бо принесете сюди нещастя.
Ти отримаєш те, що віддав.
Дивіться і вчіться, виродки. Навчіться грати в команді.
Що я сказав?
Скажіть щось, бляха. Якби ти сказав…
-Годі. -Що ж…
Я піду. Побачимося ввечері.
Погляньте на мене.
Ви неймовірні.
Фантастичні.
-Алев. -Що, любчику?
Ти сьогодні сяєш.
-Правда? -Сонечко.
Присягаюся, ти справді сяєш.
Я трохи спітніла.
Не смішіть мене.
Побачимося сьогодні.
-Алев, зачекай. -Так, любий.
Про що з цими дурнями говорити? Чому б тобі не зайти до мене сьогодні?
Я купив класні платівки. Можемо їх послухати.
Геть збожеволів. Бувай. Я пішла.
-Як справи, Ерієтіше? -По-старому.
Гаразд.
Я дивно почуваюся. Чим ти нас напоїв?
Слухай.
Чому ти так дивно поводився з Алев?
Гадки не маю. Воно саме. Я сам не розумію.
Ого. Алев, що відбувається?
Ой!
Я ледь не впала.
-Як справи, дівчата? -Алев.
-Тобі казали, яка ти гарна? -Так.
-Де ви були? -На «П'ятниці».
-На п'ятничній службі? -На «П'ятниці, 13-е».
Було страшно.
-Рекомендую подивитися. -Не люблю грубу силу.
-Що ти робиш? -Що це за запах?
Вона пахне нафталіном. Давай.
-Швидше. -Це дивно.
Дивак.
Ти ходив у кіно, навіть не питаючи мене?
Це лише для дослідження. Я зніму фільм жахів.
І обіцяю, ти помреш останньою.
-Присягаєшся? -Я помру раніше за тебе.
-Обіцяєш? -Слово Ершана.
-Як це? -Присягаюся Кораном.
Ну добре.
Побачимося ввечері.
-Не помічаєш в мені чогось нового? -В тобі все нове.
Бувай.
-Чому Алев пішла? -Хто ти?
Ти про що?
Ти помреш у фільмі останньою, обіцяю.
Ершане, я знайшов це під стійкою.
-Що це? Огірки? -Боже! Це чари!
-Що? -Алев була останньою за стійкою.
Це її.
Боже, вже починає діяти! Дай мені. Боже, допоможи нам!
Які ще чари?
Послухайте мене, в мене багаторічний досвід.
Прив’язне заклинання має прив’язати до тебе людей.
Мабуть, ця бідна жінка заздрить мені.
Ми знайомі з Алев давно. Навіщо їй це робити?
Вона ж янгол. Може, дарма ми її звинувачуємо?
Муаммере, послухай.
Якщо будете звинувачувати Алев у таких речах,
я рознесу це місце на друзки!
-До біса! -У нього ніж!
Відпусти руку, я покінчу з цим!
Кидай ніж! Тумтуме, кидай!
-Я виріжу ім'я Алев на руці. -Хлопці, прошу.
Стули пельку!
Ти щойно сюди прийшла!
Годі базікати. Ти не можеш все знати!
В тебе ще молоко на губах не обсохло!
Ти навіть не дозволила себе торкнутися, сучко!
Ти себе чуєш?
Вони зачаровані.
-Це неможливо. Чарів не існує. -Люба, поглянь на них.
Алев!
-Здається, я помираю. -А мені краще.
-Це віскі? -Ні, не віскі!
Чули б ви себе. Зосередьтеся.
Так.
Закляття прив'язування й ненависті.
Це точно.
Ці сині намистинки — це я.
Сторінка з книги з обпаленими краями. Написано «Платон». Це точно Феріде.
-Це можу бути я. -Відвали!
Це чоловіки.
Огірки?
Це дискримінація, приниження.
-Чекай. А навіщо цвяхи? -Навіть не питай.
То де ж це прив'язування?
Піро, хіба це не очевидно?
-Це лише огірки. -Як його розірвати?
-Феріде. -Що?
-Попісяй на цю сторінку й повертайся. -Облиш.
Йди вже.
Добре, йду.
Гаразд.
А намистини промиємо алкоголем.
-Ось. -Ні. Не роби цього!
Не треба нас зараз дурити! Це не алкоголь!
-Піро, принеси віскі. -Гаразд.
-Принеси маленьку пляшечку. -Велику неси.
Я візьму.
-А огірки? -Виймемо цвяхи.
Не будемо говорити, де хто з нас.
Просто розіб'ємо їх і покінчимо з цим одразу.
Сейял, оскільки вони різних розмірів,
хай це залишиться між нами.
Добре. Мені почати з найменшого?
Якщо хтось щось відчує, дайте знати.
Чорт забирай!
Я так і думала.
-Я піду. -Хвилинку.
Ти в порядку? Алев!
До біса Алев і все інше.
-Не можна так говорити про Алев! -Заспокойся.
-Усе добре. Нікуди не йди. Залишайся тут. -Його закляття зняте.
Це, мабуть, я.
Якщо це Ершан, то інший, мабуть, я.
Гаразд.
Не повірите, але я відчуваю полегшення.
Витягаю.
Що за клоунада? Витягай.
Мамі.
Хвилинку, не розумію. Тобто розмір огірка…
Це ганебно. Яке приниження. Це не чаклунство.
Частина з приниженням закінчилася. Усе справедливо.
Що ж, визнаю, що це я.
Це ми вирішуватимемо, Тумтуме.
-Це твій? -Так.
Ну добре.
Ти ж не проти?
Авжеж. Це один з них.
Гаразд. Витягаю.
Алтіне, тебе природа нагородила.
Звідси теж витягну.
Сейял, дякую, дорогенька.
Але залишимо це між нами.
-Нізащо нікому не розкажу. -Нісенітниці якісь.
В цьому є щось ненормальне?
-Ні! -Ні.
-Чари існують. -Це масова істерія.
Ми пережили справжній жах. Дякую.
Ми втратили приватність, але тепер ми команда.
Але мене засмучує,
що одна з нас опустилася до чарів, щоб її полюбили.
Звісно, їй доведеться заплатити. Дякую, Сейял.
Вітаю, кохана Алев.
Добрий вечір, Ершане.
Здається, ще зарано.
-Ти смішний. -Ні. Вже навіть пізно.
Що сталося?
Ну, мої шикарні меблі й лампи увесь вечір таке роблять.
Я хотіла дещо розповісти про той фільм, який ти вчора згадував.
Той, який ти хочеш зняти.
Ти сказав, що я помру останньою в фільмі жахів.
-Що відбувається? -Нічого.
І що?
Добре.
Ти точно хочеш знімати фільм жахів?
Ми ніколи не робили нічого подібного. Я через це хвилююся.
Солоних огірків?
-Пізніше. -Вибач, там цвях.
Вибачте. Хтось прийшов.
Іду.
Заходьте, будь ласка.
Ти збожеволів?
-Дивись. -Привіт.
Добрий вечір.
-Сподіваюся, ми не завадили. -Ми говорили про фільм. Привіт.
Феріде, покажи, що ти принесла.
Та-да! Дошка віджа.
Алев, сеанс спіритизму, що скажеш?
-Налаштуємося перед фільмом. -Що я знаю про сеанси?
Можна я вдягну на зйомки перуку? У мене волосся пасмами випадає.
-Що це? -І так увесь ранок.
І зуби ріже.
А якщо тягну, виходить ось так.
А в мене очі закочуються. Цікаво, що сталося.
-Тумтуме, хочеш солоних огірків? -Ні. Я свої приніс.
Який веселун.
Мені треба у вбиральню.
Дуже добре.
-Це було круто. -Дякую.
Вона оторопіла.
Чекай.
Господи, володарю Землі, відпусти мої гріхи.
Боже.
Алтіне! Що ти робиш?
Алев? Я був у ванній, але ти мене не бачила.
Алев. Вони всі божевільні.
Ходімо звідси. Я бачу тебе в снах!
Що ти верзеш? Ершане!
Ершане! Що відбувається?
Він налякав мене у ванній. Хто так жартує?
-Я тремчу. -Алев.
Ми всі тут, люба. Ти сьогодні якась дивна. Іду!
Заходьте.
Добрий вечір.
Привіт, дорогенька.
Навіщо ти налякав мене у ванній? Тобі не соромно?
-Я щойно приїхав, Алев. -Пішов ти!
Заходь.
Ершане! Я приніс 28-річне віскі!
Це від Різе.
Алев, ти сьогодні мене кинула, але тут я тебе знайшов.
Припини, Мамі.
-Стіл накритий? -Ходіть.
Не стіймо тут. Час настав.
-Для цього є спеціальний час? -Для всього є.
-Іди сюди. -Ходімо.
-Алев, як ти? -Усе гаразд, чому ти питаєш?
Не розумію, навіщо ви вигадали цей сеанс.
ТАК — НІ БУВАЙ
Феріде, пояснюй.
По-перше, усі мають вірити.
Хтось цікавиться парапсихологією?
-Що це таке? -Ну, ворожіння, закляття тощо.
Ясно.
Я вірю, але не впевнена.
Гаразд. Чий дух викличемо?
Мого зятя Гюльтекіна. Смішний хлопець.
Алев, кого викликатимемо?
Не втягуйте мене в це, бо будете викликати мене.
Добре, викликаємо Алев.
Ершане. Боже, якого біса?
-А можна викликати живу людину? -Звичайно.
-Так. -Дайте мені води.
Не віскі, просто води.
Це те саме.
Ершане, скажи щось. Чому я? Не викликайте мене, я не прийду.
Гаразд, кличмо мене.
Що ж, викличемо Тумтума.
Алев, приглушимо світло?
Якого біса? Ми ж тут обдзюримося від страху.
Тепер треба взятися за руки.
-Ось так. -Візьмімося.
-Звісно. -Гаразд.
Зі світу духів кличемо
Ібрагіма Тумтума.
Зі світу духів кличемо Ібрагіма Тумтума.
Це смішно. «Зі світу духів кличемо Ібрагіма Тумтума».
-Замовкни! -Годі сміятися. Бери.
-Так. -Давай.
Зі світу духів кличемо Ібрагіма Тумтума.
Він іде.
Годі вам. Ви його трясете.
Ми тримаємося за руки. Чим я його трясу?
-Відпусти мою руку. -Тоді він помре!
-Це він. Ібрагім іде до нас. -У нього з рота піна!
Він прийшов.
Я дух Ібрагіма Тумтума.
Чорт забирай! Це його власний голос.
Ершане, ти мені подобаєшся.
Ібо, вітаю, дорогий.
Вітаю, Ібрагіме.
Питайте, що хочете.
Тумтуме, ти отримав гроші за «Сухого Мурада»?
Ібрагіме! Тіло й душа — це дві окремі сутності?
Ти питаєш про це Ібрагіма?
Ібо, у тебе все добре?
Ні! Хтось наклав на мене закляття.
-Боже! -Яке закляття? Воно робить тебе придурком?
Будь ласка, без жартів, це серйозно!
Не тільки на мене. На вас теж.
-Що? -Боже милостивий.
Хто?
-Але хто? -Хто?
-Зосередься на дошці. Я скажу. -Покладемо на неї руки.
Давайте.
Воно рухається.
Е.
Р.
Ш.
Ершан!
Не кажи дурниць. Я написав це як Фахрі.
Будь ти проклятий назавжди.
Серйозно, ганьба тобі!
Дурню! Тобі не шкода мого волосся?
Ну…
Стоп.
Не бреши, Тумтуме. Я б цього не зробив!
Мій дух!
Хто б це не зробив, негайно зізнайтеся!
Я більше не можу втримати стіл!
Присягаюся, я нічого не робила.
Ну все, досить!
В ньому щось рухається!
Хто б це не був, зізнайся, і ми помиримося. Або я покину це тіло!
Воно виходить.
Хто?
-Не виходь! -Виходить.
Я це зробила!
Говори правду!
Так, я це зробила!
Щоб ви більше мене любили! Хай Бог покарає мене. Я більше цього не робитиму!
Вітаю, ви перемогли!
Накласти на нас закляття? Ми самі накладемо!
Виродки, ви мене ледь не вбили.
Було весело накладати закляття?
Ти для нас як старша сестра.
Наша безцінна!
Добре, вибач.
-А в тобі ж нічого немає? -Ні.
Лише кохання.
Ви пробачаєте мені?
За однієї умови. Я в новому фільмі помру останнім.
Можеш померти. Я впала на стегно й мені скрутило дупу.
Я розберуся. Лікар тебе огляне.
Назва нашого нового фільму — «Полювання акушерки».
Що за хрінь…
Це така гра слів!
-Піро. -Що?
Класно ти зробив сліди на стелі.
Я цього не робив.
ТОВ «КУНЕРІ ФІЛЬМ МОНТАЖ ІНДАСТРІС»
Шефік?
Хлопчику мій, ти не торкався їжі.
Мені пора на роботу. Закінчуй сніданок.
Ти приводиш дітей у світ, мамо?
Так, синку.
Чому? Я б хотів бути єдиною дитиною. Щоб інших не було.
Синку, ти ж знаєш, що я акушерка. Це моя робота.
Але я завжди сам удома.
Дивися, які я малюю малюнки.
Які?
Я це намалював, поки ти була тут.
А це — коли тебе не було.
Хто це?
Це та дитина.
А це?
Це ти.
А це а це твій…
Це дуже грубо. Не кажи так.
Я хотів сказати «син».
Це я.
Син акушерки.
Боже мій.
-Мамо. -Що?
Не кидайте мене.
Що? Синку, навіщо мені тебе кидати? Все, мені треба на роботу.
Доїдай.
Навіщо мені тебе кидати?
Боже мій.
Будь слухняним. І з'їж сніданок.
Шефік буде слухняним
ПОЛЮВАННЯ АКУШЕРКИ
Розташування будинку неймовірне.
Локація ділянки чудова. Сподіваюся, це тут.
Я правий, Нюхет?
Я в лісі на високих підборах.
-Ментеш! -Не бійся, я тут!
Якщо це частина заповіту,
я писатиму в цьому домі. Тут народяться мої найкращі твори.
Мені подобається. Сподіваюсь, це тут.
Це може бути мисливський будинок.
Теплий і безпечний.
Я командос Намік Екюн.
Нас полювання не цікавить. Ви юрист?
Вітаю. Я Ментеш. Це моя дружина Нюхет.
Намік. Я командос.
Тихо.
Собака гавкає.
Ви шукаєте юриста? Це не я.
Фахреттін покликав мене на полювання.
Нам сказали номер…
Нам сказали номер 45.
Ми тут дещо успадкували.
Расим Баґджі, адвокат. Ми тут, бо він нас покликав.
Дивно. У мене та ж адреса.
Допоможете мені?
-Ходімо, дружино. -Годі, Піппі.
Може, вона юристка.
Очевидно, ми прийшли не туди.
Полювання у Фахреттіна тут проходить?
Там хтось підготував столик з напоями.
Нічого надзвичайного. Я озирнулася, але нікого немає.
Привіт. Це ви екстрасенс?
Екстрасенс? Ментеше!
Боже борони.
Я Ментеш! Ментеш Даґлар. А ви?
Монік Бальді. А це Піппі.
-То де столик? -Усередині.
Ходімо, Нюхет.
Дякую.
Щось не так.
Я приїхала здалеку.
Я не можу встояти. Досить слова «екстрасенс», щоб мене зацікавити.
-Вас цікавить майбутнє? -Ні, переважно минуле.
У попередньому житті я була іспанською рабинею.
Не бийте!
Змилуйтеся наді мною!
Я нічого поганого не зробила.
Прошу, не кривдьте мене!
Los ricos también lloran.
Багаті теж плачуть.
Сюди.
Ментеше, ходімо.
Чекай, люба. Ходімо.
Дуже мило.
Ей, ти!
Я Джевдет.
Джево.
Ти Сабрі?
Я Ментеш, його брат.
Джевдет? Син кухаря Алі?
Як поживаєте?
Ти теж з Коджамустафапаші?
Так.
Монік Бальді.
Сестра Рашель.
Ми вчилися в одній школі.
На фізкультурі твої штани порвалися під час сальто,
і в тебе дупу було видно.
Ця Монік?
Я не пам'ятаю.
-Ти казала, що була рабинею в Іспанії. -Це я пам'ятаю.
Дивина! Ми всі з одного району.
-Я Намік. -Намік? Я тебе не пам'ятаю.
У дитинстві я рідко бував надворі.
Доброго дня.
Тут проводиться аукціон візантійських монет?
-Піднімаю! -Піднімаю!
-Один! -Два!
-Продано! -Продано!
Я вас знаю.
Сини брудного Бахріє!
Танер і Шенер.
-Так! -Так!
Ми прийшли на одну адресу, але з різних причин.
Цікаво, навіщо нас тут зібрали.
Точно не для збору сусідів по району. Яка маячня.
Бу!
Чорт забирай! Якого біса?
Сподіваюся, нас тут не переб'ють один за одним.
Це смішно. Не в мою зміну.
Що це?
Боже мій! Це магнітофон.
Ментеше, ходімо.
Двері.
Двері замкнули.
Як це?
Вони відчиняються всередину.
Може, увімкнеш?
І що?
Дивно. Може, це код?
Я так за тобою скучив, мамо. Візьми мене на ручки.
Я сумую за тобою.
-Лякають нас дитячим голосом? -Матуся така гарна
Що це таке?
Я живу в її обіймах
-Я хочу бути поруч завжди -Цього разу двері точно зачинені.
-Записано під народну пісню. -Візьми мене на ручки
Ходімо звідси.
-Матінко -Ментеше, знімай окуляри!
Я твій син, матусю
Бляха!
-Будь зі мною, мамо -Я попереджав.
Той, хто в окулярах, помирає першим.
Я так за тобою скучив, мамо.
Я скучив.
-Мама така гарна -Стійте, ніж може бути отруєним.
-Я живу в її обіймах -Правда?
Вимкни!
Як це могло статися? Ми всі були тут. Хто зайшов у кімнату?
Як це можливо? Ми прийшли сюди за спадком.
Може, це ви й успадкуєте.
Собаки тут немає.
Його давно тут немає. Проста помилка в сюжеті.
-Мабуть, ви не помітили. -Ця тварина вирішила змитися.
-І нам залишатися не варто. -Вбивця — хтось із нас.
Або двоє.
Ми йдемо.
-Ходімо. -Не смійте.
-Ми й курки не скривдимо. -Ти знущаєшся?
Серйозно?
Ментеше. Скажи, що це жарт. Будь ласка.
-Він любить таке робити? -Так. Щойно зробив!
Джевдете, дай мені серветку.
Ось.
Так, він міг тримати ніж.
Може, вбивця — це він.
Усе почалося з простого жарту, і він не міг себе зупинити.
Заради Бога.
-Ніхто звідси не вийде. -Ти куди? Я теж піду.
На вулиці небезпечно. Піду в розвідку.
Краще тримайтеся тут разом. Джевдете, викликай копів.
Пані Нюхет,
я розумію ваш біль.
-Принести тобі щось випити? -Ти мав викликати копів.
-Чому зволікаєш? -Щось не так? Танере!
Шенере!
Ховайтеся за нас, Нюхет, Монік.
Якось я тобі зовсім не довіряю, Джевдете.
-Негайно викликай копів. -Хвилинку, я їм подзвоню.
-Він їм подзвонить. -Так.
«Я збирався їм подзвонити». Шенере, дзвони.
-Який номер? -Добре, я викличу.
Двері були зачинені ззовні. Вбивця — не один із нас.
-Де ти взяв курку? -Ти казав, що ви й курки не скривдите.
-Подивимося, чи ви кажете правду. -Це надто довго триває.
Я дзвоню.
Викликати копів не можна. Це небезпечно.
-Танере! Танер зник! -Як?
Танере!
Треба забиратися звідти негайно.
Геть! Швидко!
Не може бути!
Він мертвий. Добре, покладу назад.
-Все? Тепер щасливі? -Досить.
-Я не можу. -Припини.
Залиш це мені.
-Боже милий. -Він застряг?
-Так. -Потримай.
-Не вийде. Він застряг. -Може вийти.
-Дозволь. -Чекай. Стійте.
Все! Я йду.
Танере!
-Відкривай, чорт забирай! -Не можу.
-Танере! -Воно замкнене, не чіпай!
Танере!
Шенер?
Я його чую.
Не заходь туди.
Відкрий завісу.
Чудово.
Тікайте з будинку!
Що?
Швидше. Танере!
Танере!
Не відчиняється!
Тягни сильніше.
Перцем посипати?
Це мене вб'є.
Танере!
Шенере!
Потримай.
Повертай!
Спокійно, жінко!
Я роблю, що можу.
Чого ти кричиш?
Не відчиняється.
Іди сюди.
Пана Наміка теж немає.
Малюнки. Магнітофон.
-Натиснути кнопку? -Так. Як ще нам отримати інформацію?
-Потримай. -Дай мені.
Порізати його тіло, щоб він не здувся?
Залиш це!
Байдуже.
Вгадаєте, хто я?
Я мамин синок.
Синок мами,
яка залишила дитину вдома,
щоб помити вас теплою водою і обійняти.
Мама привела вас у цей світ.
А я вас із нього заберу.
Хто це?
Моя акушерка!
Це моя акушерка!
А ще Джевдета, Ментеша, Танера й Шенера.
І моя. Наша акушерка — одна й та ж людина. Мама Адалет! Я зрозуміла!
Мама Адалет. Але хто це?
Син мами Адалет, Шефік?
Але вона не була моєю акушеркою. До чого тут я?
-Ходімо. -Зачекай.
Якщо в сина акушерки проблеми з вами, він мене не чіпатиме.
-Тоді мені байдуже. -Зажди. Ментеш.
Джевдет. Близнюки.
Але хто ж тоді Намік?
Ну, Намік — командос.
Або син акушерки Шефік!
Вона не була моєю акушеркою.
Вже запізно.
Монік Бальді! Ти остання.
Клята акушерка!
-Не підходь. Ані руш! -Замовкни.
Зупинися, або я тебе вб'ю! Ти здурів? Припини!
Субтитри!
-Не наближайся! -Я не помру!
Я скучив за мамою, але не приєднаюся до неї.
-Тобі кінець. -Ні!
Спочатку ти помреш, а потім я.
-Цей чи цей? -У мене ніж!
-Який? -Кидай, якщо ти крутий!
-Я крутий. -То кидай!
Давай!
Я крутий.
Крутий.
Був крутий.
Яке полегшення!
Це не так просто, сучий сину!
Мене звати Джево. І мене важко вбити.
-Усе скінчено? -Усе скінчено, мила.
Усе скінчено.
Не може бути. Це полювання…
…акушерки.
Ти був слухняним, синку?
Так, мамо.
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Антон Мазур