A NETFLIX SOROZATA
Mr. Erşan, horrorfilmnek szánta, de a nézők nevettek.
Horrorfilm... Nevettek?
Tudja, miért? Mert a nevetés a legjobb orvosság a félelemre.
- Elismerték valamilyen díjjal? - Tudja,
ha a film végén
a közönség csak veri, veri, veri a tenyerét,
nekünk az a legnagyobb elismerés.
- A taps a legfontosabb. - Csak verik és verik.
- Oké. - Nekünk ez az elismerés.
- Taps. - Sok taps.
Tüzes tánc!
És forgás!
A társadalom nyomást gyakorol rátok.
A társadalom megbénít. Bénít, megbénít.
Kinyíltok, mint egy virág. És…
- Szép munka, Feride. - Remekül csinálod, Feride.
De egy kicsit túljátszod.
Nem tudok másra gondolni, mint hogy sok mindent elfojtasz.
Nem. Ez a filozófiámról szól. A legjobbat kell kihoznod magadból.
- Ugye, edző? - Igen.
Lányok, csináljuk meg még egyszer a fiatal lány virágzását, jó?
- A társadalomról szóló résztől! - Jó.
Hallgasd meg, mit mond a társadalom! És ignoráld! Nem! Egyéniség vagy.
Egyéniség. Ez az.
Sok sikert a tánchoz!
- Szia, szerelmem. - Alev, szia.
Öltözz át! Kezdünk.
Elegáns tánchoz öltöztem.
Alev, kedvesem, eljegyzési partira jöttél?
Kapd be!
A Tüzes tánc nem csak egy táncos film.
Sok üzenetet hordoz.
Kisemberek történetét mesélem el.
Gondoljatok Sedára, a fiatal lányra!
Erşan, ez is jó lenne. Nézd!
- Hé! - A lelkére!
A fiatal lány befelé fordul.
Befelé fordul.
Mint egy egyéniség. Virágba borul!
És megint a nyomás.
Nyomás. Nem foglalkozik vele.
Értitek? Megszabadult a nyomástól.
Edző, volt az a...
Hallgatódzós rész?
- Nem. A generációs konfliktus! - Csináljátok!
Éljétek át!
Ne hagyjátok magatokat! Egyéniséggé váltok!
- Ti drogoztatok? - Nem.
Egy fiatal lány első lépései a nővé válás útján? Őrület.
Én valami ilyesmire gondoltam.
Ilyesmire.
Alev, folytathatnánk?
Hoztam enni. De akkor ne tálaljunk!
- Kérlek! - Folytassuk!
A rabszolgaságban élő társadalom. Rabszolgák vagyunk. Lefelé nézünk.
És most! Jön! Egyéniségek vagyunk!
- Egyéniség vagy! Így! - És a sikoly?
Sikíts! És ima!
Oda dobom a selymet. Hol van Altın és Tumtum?
Nem tudom.
Megint egyéniség vagyok.
Elmegyek. Így.
- Kérsz egy cigit? - Nem.
- Vegyél egyet! - Hagyjál!
Oké.
Mi a jó francot művelünk?
- Horrorfilm? Táncos film? - Ne légy nevetséges, haver!
Nem tudok táncolni, míg mások éheznek.
- Elnézést, uram. - Igen?
- Éhes? - Igen.
- Éhen halok. - Látod?
Erşant nem érdekli.
Én is ezt akartam mondani. Ajánlatot kaptam a Kenan Filmtől.
Én, Halil Ergün és Tarık Akan.
Komolyan?
- Ebben a sorrendben? - Nem.
Tarık, Halil és én.
- Az is jó. - Igen.
Társadalmi problémákról szól. Szakszervezetek, munkavállalói jogok.
És egy kis belső utazás is lesz benne.
- Isztambulban forgatják? - Igen.
A belső utazáshoz pont megfelelő helyszín.
Igen.
Ha választhatnék a Tüzes tánc és e között a film között,
ezt választanám, de már szavamat adtam.
- Tumtum? - Igen?
- Őszinte leszek veled. - Halljuk!
Van egy különleges forgatókönyvem. Fahri, a tanító.
Társadalmi kérdésekről.
Ha benne vagy, csináljuk meg!
Mennyit kapok?
Nem a pénz a lényeg, hanem a társadalmi problémák.
- Értem. Tehát az összeg a probléma. - Nem.
- Igyunk egy sört! - Míg mások éheznek?
- Megbeszéljük, elvtárs. - Nyilvános helyen ne hívj elvtársnak!
Miért, mitől félsz?
Harmincnyolc méter anyag kell, Mami. Feldobjuk, és aláállunk.
És van egy meglepetésem.
A vége felé Ateş meztelenül fog táncolni.
- Egy szál faszban? - Levetkőzi a gátlásait.
- Ezt hogy érted? - Úgy érti, hogy egy szál faszban.
Eddig csak bugyiban láttuk.
Most látjuk először anélkül.
Muammer, ebben a filmben
Seda a saját identitását keresi, és megkérdőjelezi a társadalmat.
A tánc révén.
- Rajtam lesz ruha, ugye? - Igen.
Igen!
SZÁRAZ MURAD
- Sziasztok. - Hol voltatok?
Hát... a Tüzes tánc.
- Mi van vele? - Nem akarjuk.
Átgondoltuk. Amit mi akarunk, az valami szocialista...
Kiterjesztjük a szárnyunkat. Repülünk.
- A szárnyaitokat? - Altınnak van egy remek forgatókönyve.
A barátaink segítségével
le akarjuk forgatni a Fahri, a tanítót.
A saját szárnyaitokkal?
Ha nem baj, szeretnénk kérni tőled 14 500 lírát.
14 500 lírát?
Szárnyanként 7250.
- Mi? - Hogyhogy mi?
Pyro, hagyd abba! Tetszett neki. Bevesz a filmbe.
Ez az a rész, ahol imádkozol?
Igen, uram.
Jól csinálod. Csak tüzesen!
- Te leszel Buğra. - Kösz.
Mire kell 14 500 líra?
- A filmre. - Hiába vetítesz, nem gombolsz le.
Muammer.
Neked bejön ez a táncos film? Őszintén!
Hogy jönne be? Harmincnyolc méter selymet akar!
- Mennyibe kerül a film? - Gázsit nem adunk. Közösségi munka.
Ha ötvenet költünk, 14.550 kell még. Vidéken forgatjuk.
- Vidék. Az olcsó. - A korrupt rendszerről szól.
- Az elszámoltatásáról. - Miért?
Van benne robbanás vagy harc?
- A társadalom robbanásszerű változása. - És osztályharc.
Arra vagyok kíváncsi, kell-e kaszkadőr vagy ilyesmi.
Egy pillanat!
- Kemal, a tanító. - Fahrinak hívják.
Mondok valamit. Nagy árat fogtok fizetni, amiért lenézitek a táncot.
Húzzatok a picsába!
Erşan.
A díjátadón elmondjuk ezt a sztorit rólad.
- Díjat kaptok? - Igen.
Szart kaptok, nem díjat! Másnak adom Berkun és Oytun szerepét.
- Húzás! - A filmednek nincs társadalmi üzenete!
- Igen? - Igen!
Most megtanulod a leckét. Berkun és Oytun!
Nemet mondunk a Berkun- és Oytun-féle gazdagokra.
A szegényekről forgatunk. Alisról, Velisről, Ayşesről és Fatmasról.
Jól van! Tűnés az irodámból!
- Cserben hagytak. - Majd a premieren megbánják.
Jó.
Vadiúj projekt. Fahri, a tanító. Tuti díjnyertes.
Ki van benne?
Nem fontossági sorrendben:
te, én,
Tumtum, Seyyal, ha akar,
Tarik Akan és Halil Ergün.
Ne hülyéskedj!
Muszáj, ha meg akarom győzni. A munkásosztályról szól.
„Faluvezetők és egyéb urak.” Falun játszódik. El kell olvasnod.
Elolvasom, oké. Szóval díjnyertes lesz?
Társadalmi problémákra reflektál.
Minek a bağlama?
A filmzenéhez. Innováció.
Kell valaki, aki tud játszani.
Nem akarok felvágni,
de olyasvalakire gondoltam, mint Aşık Veysel vagy Karacaoğlan.
Nem biztos, hogy Karacaoğlan vállal filmzenét.
- Biztos beszéltetek vele. Vállalja? - Én leszek az idealista tanító.
- Én leszek a falu forradalmára. - Aki szerelmes belém?
- Nem. - Akkor kibe?
Sziasztok.
- Seyyal is benne lesz? - Csókolom a kezét.
Ne félj! Csak a legjobb mellékszereplő díját kaphatja.
A legjobb színésznőnek járó díj a tiéd lesz.
Falusi nőt játszom, ugye? Őszintén, mind falusiak leszünk?
- Dehogy. - Egyáltalán nem.
Seyyal újságírót játszik.
Városi lány. Nem kap díjat.
Igen. Pszt!
Mi? Nem úgy volt, hogy falusi leszek? Miért újságíró?
- Mindegy. Mit iszunk? Whisky? - Nem. Tea.
Nem illik hozzá. Nem tudná eljátszani. De én remek falusi nő lennék, mi?
„Hékás, tata!”
Ne úgy, mint egy férfi!
„Igen, tesó!”
- Ez már jobb. - Ugye?
- Gyakoroljuk. - Igen.
Mit csinálsz, İbrahim?
Ücsörgök.
A jómadár! Úgy ül, mint egy falusi.
Ő is díjat nyer.
Mellékszereplő.
Még javítok a szövegeden. „Apus" helyett „tata".
Aztán kezdhetjük az olvasópróbát.
Köszönöm, drágám.
- Sok? - Tíz perc.
A tatákra gondoltam. Sok van belőlük?
- Nem. - Ő is falusit játszik?
Egy újságíró nem mondja azt, hogy „tata". Őszintén!
Ismernie kell a helyi kultúrát. Ezért. Nem lényeges.
Jó, haver. Nem akarok ezen vitatkozni. Szia.
Átcsábították Alevet és Seyyalt. Itt hagyták a táncos filmet.
Mert az ő filmjük állítólag érzékeny. Pyro, mit rontottunk el?
- A mi filmünk nem érzékeny? - De. Érzékeny.
Kérdezősködtem. Díjakra hajtanak.
- Melyikre? - Talán az Orange-re.
Fahri, a tanító. Nyilván szentimentálisan hatásvadász lesz.
- Miért nem nekem jutott eszembe? - Erşan. Kérlek, ne csináld!
Ne szállj el! Szedjük össze magunkat!
- Még hogy Orange-díj! - Mi is filmeket készítünk, nem?
Húsz filmben szerepeltél alsónadrágban.
Öt hónapja sincs, hogy alsónadrágot viselsz.
Horrort akartál, megcsináltuk. Kardokat akartál, oké.
Mondtam, hogy tegyél bele egy kis szexet. De nem akarsz.
Szállj le a földre, kérlek!
Ha folytatni akarod, komolyan el kell beszélgetnünk,
mert a bár minden bevétele elmegy a filmjeidre.
Ez jár abban a seggfejetekben?
Ez az! Remek film lenne!
- Mi? - Seggfejetek!
Komikus és erotikus elemekkel.
Találnunk kell melléd egy partnert.
És ha te lennél az?
Nem. Öreg vagyok hozzá.
- Szerinted nem nyerhetünk díjat? - Ne csináld ezt!
Mindig akarsz valamit. Minőség, tartalom, cselekmény!
Különben is, miért érdekel?
Nélkülünk a Száraz Murad se készült volna el.
Felejtsd el, az ég szerelmére!
Még nem dolgoztunk együtt, de bejön a filmes stílusod.
Nem csak eljátszom Buğrát, hanem életre keltem.
- Kösz. - Igen.
Miért érdekel, ha díjat nyernek, vagy hatásvadász filmet csinálnak?
Szard le! Törődjünk a saját dolgunkkal!
Erşan, fiam.
Nézd, nincs sok időm van hátra. Kérlek, ne idegesíts!
Miért gondoljátok így?
Látlak titeket a vörös szőnyegen Adanában, Antalyában vagy Cannes-ban.
Cannes-ban?
Monsieur, fesztivál?
A fesztiválnak vége, uram.
- Vége? - Igen.
Kurva életbe!
Igazad van. Elkezdünk dolgozni az új sztorimon.
Erşan Kuneri vagyok.
Nem pornófilmes. A legjobb szocialista szellemiségű filmet fogom leforgatni.
A filmem olyan lesz, mint egy népszínmű. A címe Kemal Termelőszövetkezet.
Olyan szaga lesz, mint a földnek, mint Anatóliának!
Anatólia? Még Kadıköyban se jártál életedben!
Még Bostancıban is eltévednél! Anatólia?
- Így gondolod? - Én hiszek benne. A tánc is jó.
De szerintem Anatólia még jobb.
Mondd meg te! Tánc vagy Anatólia?
Anatólia! A forgatókönyv legyen hiteles, ne erőltetett!
- Legyen eredeti! - Legyen valósághű!
Velük ne törődj! Kezdj el gondolkodni, mit veszel fel a Golden Orange-ra!
Erşan, figyelj!
Ha Golden Orange-díjat kapsz,
alsógatyában megyek a díjátadóra, jó?
Oké, drágám. Alsógatyában!
Mr. Erşan, ez a falunk.
Nagyon jó. Elképesztő.
Csodálatos falu.
Karacaoğlant idézi.
Karacaoğlan verseiben ember és természet egybeforr. Tudtad?
Igen.
Nekem inkább Balzac jut eszembe.
- Balzac? - Balzac. Kajálod Balzacot?
Van egy mondása. „Az vagy, amit megkajálsz.”
Tökéletes falu.
Elnézést. Erşan Kuneri vagyok.
Filmet forgatunk a falujukban.
Hitelesen akarjuk bemutatni a falut. Mire lenne a legnagyobb szükség a faluban?
Együttérzésre.
Együttérzésre?
- Lenyűgöző. Jegyzetelj! - Oké.
Az együttérzés fontos.
Hozd már, elvtárs!
Elvtársak. Teát?
- Igen! - Igen!
Hallottam.
Nekünk is adj!
- Az utolsó. - Adj egyet!
- Elvtárs. - Elvtársak.
Adj teát az elvtársainknak!
- Én is kérek egyet. - Hány csésze volt eddig?
- Kétszázhetven. - Ne bassz...
Allah, adj türelmet, kérlek!
Szólj nekik, hogy hétkor el kell menniük! Mondd meg nekik, hogy jön a zenekar!
- Oké. - Kimegyek, mert még dühbe jövök.
Oké.
Altın, a szöveg előtt vagy után vágjam pofon?
Mi is a szöveg?
„Nem én ütlek meg, hanem a nép!”
A „nép” szónál üsd meg, és utána jövök én.
Oké.
Nem én ütlek meg,
hanem a nép!
İbrahim, elvtárs. Látni akarom az osztályharcot a pofonban.
- Elmondom, mit kell... - İsa.
Tölts egy tea nélküli dupla whiskyt!
Én is kérek egyet.
Szerinted tényleg díjat nyerünk?
Nem tudom. Meglátjuk.
Ha díjat kapok, azt mondom majd, hogy valamennyi nő nevében veszem át.
Téged is beleértve.
Jó. Csinálj, amit akarsz!
Illik hozzád a falusi nő szerepe.
Seggfej.
Remekül megy, ugye?
Nem voltunk túl kemények Erşannal? Nem tudom kiverni a fejemből.
Megbeszéltük. Tánc vagy Anatólia?
Fontos nekem. Nincs nap, hogy ne gondolnék rá.
A tánc és Anatólia nem zárják ki egymást.
Erşan nem fog haragudni. Büszke lesz ránk, meglátod. Oké?
Gyere, Földanya! Gyere!
Kész.
És nagyszerű.
- Drágám! Végre! - Iszunk egy kis konyakot?
Igen.
- Fáradt vagy? - Olyasmi.
Erşan, lenyűgözöl.
Olyan motivált vagy. Mindent kiadsz magadból.
Ez nagyon értékes dolog.
Mindig van mondanivalóm. Mindig van valami a szívemben.
Miért csináltad azokat a szexfilmeket? Van, hogy bánod?
1965-ben második lettem a Mozgókép Ifjú Királyai versenyen.
- Tényleg? - Igen.
1965-ben forgattam az első filmemet. Te vagy a mindenem.
Nagyon menő voltam.
Csodálatos.
Saját szabályaim voltak. Nincs csók, meg ilyenek.
Aztán ellehetetlenítettek. Hét-nyolc évig sehol nem kaptam munkát.
- Mit csináltál? - Szopás.
Benzinkúton dolgoztam. Szopás.
DJ voltam, zenei produkciókban vettem részt.
Csaknem tíz év elteltével tértél vissza.
A pumpálásbizniszbe. Az első új filmem a Pumpás srác volt.
De soha nem vettem le az alsógatyámat. Nem voltak rossz filmek. Viccesek voltak.
Sokat kerestünk. De nem hagytam, hogy a pénz uralkodjon rajtam.
Szeretnél díjat nyerni? Őszintén!
Nem adnak nekem díjat.
Nem hiszem.
De?
Nekem elég, ha nem felejtenek el.
Későre jár, mennem kell.
Hazavigyelek?
Igen.
Hány nőt vicceltél már meg ezzel?
Nem viccelem meg a nőket.
Soha nem viccelem meg a nőket.
Tényleg?
Tudod, mit szoktam csinálni a nőkkel?
Eryetiş, ne fogj le! Engedj el, Eryetiş!
- Engedj el! - Mi történt?
- Anarchisták.
Négyszáz csésze tea után kivitte a számlát,
de verekedés tört ki.
- Komprádornak neveztek! - Elkövettél ilyesmit?
Azt se tudom, mit jelent!
- Összetörték a fején a bağlamát. - Vidd a gyógyszerészhez kötözésre!
- Az ég szerelmére! - Bajkeverők! Engedj el!
Barátok, elvtársak.
- Ez így nem jó! - Barátaim!
- Erşan. - Elvtársak!
- Megkapjátok a teát! - Leülni!
Elvtársak! Dolgozó testvéreim!
Nyugalom! Mi a probléma?
Fogalma sincs a dolgozó nép problémáiról!
Ne rabolja az időnket nagy szavakkal!
Nem hajolunk meg a zsarnok főnök előtt!
- Nem hajolunk meg! - Nem!
Altın! Társadalmi munkában akartatok filmet csinálni.
Nem akartátok a táncos filmet. Akkor most mi van?
- Alev! - Ne tőlem kérdezd!
Demagóg a dumája! Ne hallgassatok rá!
- Felbujtó! - Mi?
- Felbujtó! - Emberek!
Elfogyasztottatok 400 teát és 60 bagelt! Mi a fene van veletek?
Erşan, senki sem akar fizetni a teáért. Nagyon csalódott vagyok. Bocsáss meg!
Ülj le, haver!
Ülj le!
Barátaim! Kiállunk a jogokért és a munkásosztályért?
- Igen! - Ki ütötte meg Muammert?
- Én. - Gyere ide!
Nem én ütlek meg, hanem a nép!
- Elfogadhatatlan! Elmegyünk! - Srácok, ne!
- Ne! - Maradjatok!
- Barátaim! - Elvtársak!
Medet elvtárs, csak te egyedül 21 bagelt ettél meg, basszus!
Ne már!
Nem tudok alkotni, ha pár falat bagel miatt sírsz.
Huszunkét bagel, elvtárs! Huszonkettő!
Candaş elvtárs, legalább te maradj!
Szép volt!
- Elmentek. - Még jó.
Szocialista filmet csinálsz, de nem ismered a népet.
Ennyit a díjról. Bekaphatjátok a bajszotokat!
- Alev elvtárs. - Baszd meg!
A szexfilmek sztárjára osztod a falusi anya szerepét.
Kinek kellünk mi egy szocialista filmben?
Nekem! Nekem kelletek!
Nem vagytok az elvtársaim?
Inkább táncos filmet csináljak? Vicc!
Édesem! Az én elvtársam lehetsz.
Leszek is!
Az új projektünk.
Kemal Termelőszövetkezet. Nem csak úgy megírtuk otthon.
Terepszemlén is voltunk.
Emberi történet emberektől embereknek.
- Feride nálad töltötte az éjszakát? - Alev, kérlek!
Erşan, megbocsátasz nekünk?
Persze, hogy megbocsátok! Ölelés!
Altın, szép munka.
Elolvastam a Fahri, a tanítót. Feridével átírtuk egy kicsit.
Alev, játszanál benne?
- Megint falusi nő leszek? - Nem.
- Jó. - Seyyal?
Rendben.
- És te, Tumtum? - Számíthatsz rám.
Altın, a film kedvéért lemondanál a bajuszról?
Volt, nincs.
Srácok! Gyere ide, kislány! Te, falusi nő!
Erşan. Elmentek?
- Hogy vagy, komprádor? - Én is benne leszek az új filmben, ugye?
Persze. Eryetiş! Teát kérünk! Kifizetjük a saját pénzünkből!
Erşan! A Tüzes tánc. Kész vagyok Buğra karakterével.
Csodás! Táncos jól látható golyókkal!
Tedd középre, meg ne fájduljon!
Felejtsd el a Tüzes táncot! Falun forgatunk.
A faluból egyenesen Cannes-ba megyünk. Cannes, jövünk!
Ez komoly?
KUNERİ FİLM MONTAGE KFT.
Mukhtar!
KEMAL TERMELŐSZÖVETKEZET
Gyere ide!
Csak mert falusi film, nem kell kiabálni! Most menj!
Állítsátok le ezt a zenét!
Jó napot, emberek.
- Jó napot. - Jó napot.
Köszönöm.
Jó napot, barátaim.
Üdv a falunkban, Avallarban!
Mesélek nektek egy történetet a falunkról.
A történet azzal kezdődik, hogy Kemal tanító a falunkba érkezik.
Érkezése előtt a falunk csendes és szokványos volt.
Nem lehetett róla semmi érdekeset mesélni.
Allahnak hála, volt áramunk,
fekete-fehér tévénk,
a földünk zsíros volt, és a termés bőséges,
és minden rendben volt.
- Igazam van, uraim? - Igen.
Látjátok?
Ne nézzétek le a falusiakat!
A termelőszövetkezeti mozgalom csak komikus elem lesz a filmben.
Értitek?
Kemal tanító
át akarta nevelni a népet az individualizmusról a kollektivizmusra,
de túlzásokba esett.
Igen.
Most pedig nézzétek meg ezt a történetet, amely felnyitja az ember szemét!
Én addig elszívok egy cigit.
Jó napot, tanítós úr.
Köszönöm.
De nem „tanítós", hanem „tanító”.
Bassza meg! Csak most érkezett!
- Murtaza, hova mész? Gyere vissza! - Mi a baj? Miért vagy dühös?
Felejtsd el, uram! Vidékiek! Majd hozzászoknak.
- A gyerekek az utcán vannak. - Igen, játszanak.
- Nincs iskola? - Van, de szombaton nincs.
Figyeljetek,
minden nap lesz iskola.
Ezt púpnak küldték a hátunkra!
- Miért ilyenek, Fehim faluvezető? - Nusret vagyok.
Nusret? Azt mondták, Fehim faluvezető fog fogadni.
- Hová rendelték? - Avallarba.
Ez itt Kızılca. Rossz helyen szálltál le.
A te falud arra van.
Gyalog kell menned. Ajjaj!
Ajjaj!
Ilyenek ezek. Avallar arra van, Taşkale után.
Kösz. Bár mindenki olyan lenne, mint te!
A falu bolondja vagyok.
Mestan.
- Elkísérjelek? - Igen.
- Kapok díjat? - Mi?
Kapok díjat? Nézd, milyen jól játszom!
Így kezdődött Kemal tanító utazása.
Megérkezett, beköltözött ebbe az egyszobás házba.
És megismerkedett Nazlıval.
- Könyvek. - Igen.
Mindet olvastad?
Igen.
Okos tanító.
Várj egy kicsit!
Mi van?
A „mi van” helyett mondd inkább azt, hogy „tessék! Hogy hívnak?
Nazlı.
- Fehim lánya vagy, ugye? - Igen.
Belém ne szeress, jó?
Szeress inkább belém!
Fogd be! Hülye bolond!
Szólj apádnak, hogy küldjön mindenkit a kávéházba!
Mondd meg neki, hogy Kemal tanító akar szólni pár szót!
Igen, uram.
Uram? Szólíts Kemalnak! Kemalnak hívnak.
Mit mondtál?
Azt mondta, ne szeressek magába, de incselkedik velem!
Nazlı nagyszájú. De csinos!
Csinos.
Kényelmes az ágyad!
Szerinted sikerülni fog, Mestan?
Megnő a facsemete ezen a kopár földön?
Hogy érted?
Fognak iskolába járni a gyerekek?
Fognak termelni a nők?
Képesek leszünk rá, hogy egyenlően osszuk el a javakat?
Például termelőszövetkezeti formában. Szerinted sikerülhet?
Honnan tudjam?
Biztos vagyok benne, hogy tudod.
Bolond vagy, te talán te vagy köztünk a legokosabb.
Túlzol, de kurvára!
Birkózzunk!
Megyek!
4434-es jelentés. A gyanús tanító megérkezett a faluba.
Megfigyelés alá vettem. Nyomja a kommunista vakert.
Termelőszövetkezetről beszél. Vége.
- Szia, tanító úr. - Köszönöm.
- Jó napot, tanító úr. - Köszönöm.
A nevem Kemal. Kemal tanító.
- Honnan tudjuk, hogy tényleg tanító? - Mondtam. Kemal tanító vagyok.
Azért jöttem, hogy vezessem a falut,
hogy jelzőtűz legyek,
hogy mutassam az utat, hogy együtt...
- Tanító, mennyi hétszer nyolc? - Ötvenhat.
- Kilencszer kilenc? - Nyolcvanegy.
- Hány évszak van? - Négy.
- Tudja. - Tudja.
Van egy kérdésem, tanító.
Halljuk, Mestan!
Kapok díjat?
- Hogy? - Kapok díjat?
Díjat? Előbb meg kell ismernem a helyieket.
Oké, tanító. Ötvenhatszor tizenegy?
Ötvenhatszor tizenegy?
Ötvenhatszor tizenegy, hát...
Kétszáznegyvenötször háromszázhetvenhat?
- Ne szó... - Üdv, emberek!
- Üdv. - Faluvezető.
Faluvezető.
- Üdv, Feramuz. - Köszönöm.
Vegyetek vissza! Ne zaklassátok a tanítót!
- Jó napot, tanító. - Kemal tanító.
Fehim vagyok. Elnézést a késésért.
- Csókold meg a tanítód kezét! - Nem szükséges.
Jó napot, Fehim úr. Miért nem érkezett a többiekkel együtt?
Tisztelettudóan viselkedtem,
a fiam még kezet is csókolt. Ne pimaszkodjon velem!
A faluvezető tudja a legjobban, mikor ér rá, ugye?
Igen.
A faluvezetők ideje lejárt, Fehim. Az már a múlté.
- Hallottad, apa? - Igen.
Időgéppel visszamegyek a múltba megnézni, ott vagy-e.
Szerinte a faluvezetők ideje lejárt, az már a múlté.
Hozz egy kis kölnit a tanítónak!
Ha megszagoltatjuk vele, talán felébred álmából.
És az asszonyok? Az asszonyaink? Miért állnak hátul?
- Nem az első sorban lenne a helyük? - Az asszonyaink? Miket beszél?
- Mármint a maguk asszonyai. - Ne próbálja kimagyarázni!
Arra utaltam, hogy a nőket meg kell becsülni.
Őket illeti az első sor.
Nazlı, igazam van?
Honnan tudnám, maga bolond!
- Nazlı. - Melyik osztályba jársz?
Nálunk nincsenek osztálykülönbségek. Ezt ne feledje!
Csak azt kérdeztem, hányadik osztályba jár.
Tanítsa meg inkább a szorzótáblát!
A négy évszakot, az év 365 napját.
A faluvezető feladatait. Ennyi bőven elég.
Figyelek, hogy megpróbál-e anarchista hülyeségeket tanítani.
Szóval csak óvatosan!
Csak segíteni akarok.
- Nem értem. - Be akarom fejezni az ötödik osztályt.
- Az ötödiket? - Igen.
Eddig miért nem fejezted be?
Minden tanár összeveszett apával.
Magától is rájöhetett volna, okostojás!
- Kis rohadék! - Mi?
Semmi.
Figyeljen, tanító!
Ne szórakozzon velem!
Csináljon amit akar, aztán majd meglátjuk.
Pár nap alatt úgyis kiismerjük.
Figyeljen, Fehim!
Tett egy lépést felém, én is teszek egyet maga felé.
Holnaptól minden írástudatlant küldjön el az iskolába!
Eszem ágában sincs!
- Kaphatnak a nők szövőszéket? - Ne táncoljon az idegeimen!
- Mit szólna, ha öntöznénk a földeket? - Kommunista!
Ez mitől kommunista? Akkor könyvtárat a falunak!
Valami filmbe képzeli magát? Lehetséges dolgokat kérjen!
Egy televízió?
Végre! A televízió rendben.
Feldobja a hangulatot. Színes tévé?
- Mondjon igent! Színes tévé! - Színes tévé! Fekete-fehér már van.
Fekete-fehér már van? Jó, akkor színes.
- Tanító! - Igen!
Tanító, a színes tévével nem szivárványra céloz, ugye?
Nem, színes tévére.
Ha meglesz a színes tévé,
Bedia Akartürk is lát majd minket?
Nem értem. Jó, legyen színes tévé!
Igen!
- Szép munka! - Senki nem haragszik.
Jöjjön, tanító! Hozz egy csésze kávét a tanítónak!
- Szeretném... - Uram, színes tévéről beszélt.
Színes tévéből hiány van. Valószínűleg csempészáru.
Szoros megfigyelés alatt.
Kemal megszerette a falut. Olyan volt, mint gyermek a gyermekek között,
együtt aratott a gazdákkal,
és osztozott az örömeikben.
A faluban nőtt a termelés, szőnyegeket szőttünk,
kampányt indítottunk az írástudatlanság ellen.
Hónapok teltek el így.
De mi van a szívügyekkel?
Marad ilyesmire idő a sok munka közepette?
Te és a könyveid.
Nem értenél meg jobban, ha nem olvastál volna annyit?
Min változtat, hogy olvastam?
A könyveid vagy én? Gondold át!
A könyveid, ugye?
Ha olvasásról van szó.
De ha arról, kivel élnék együtt, téged választanálak.
Olvass el!
Olvass el engem is!
Forgasd a lapjaimat, tegyél belém könyvjelzőt,
és másnap olvass tovább!
Te más vagy, mint a többiek.
Hazug!
Átlagos lány vagyok.
Hazaértem.
Van benned valami.
Tanító, a legszívesebben oda vinnélek a...
De a faluban nem szabad.
Annyira melegem van.
Esküszöm, felgyulladok.
Amikor olyan okosan beszélsz apával, rögtön beindulok.
Kemal.
Megmutassam a cicimet?
Miket beszélsz, Nazlı? A tested olyan, mint egy templom.
Bimbózó rózsa vagy.
Nem szakítalak le.
Kurvára nem érdekel.
Érints meg...
Érints meg a bugyogómat!
Érints meg, birizgálj ott!
- Így! - Nem. Ott van anyád.
Megzabálnálak! Megrángatnám a szőke bajszodat!
- Szeretnéd, ha a mellkasodon feküdnék? - Nem.
Ölelkezzünk a fa alatt!
Jön anyád.
Nazlı!
Miről beszélgetsz a tanítóval?
Kemal paradicsompürésítő gyárat nyit.
De hát mit értek én ahhoz!
Miről beszél?
Paradicsompüré?
Befelé!
- Szép napot. - Köszönöm.
Nyomul a faluvezető lányára. Vége.
Mestan. Hogy vagy, rosszaság?
- Szívügyek? - Igen.
Vedd el ezt a lányt!
Jó, Mestan.
A divatos városi lányok nem jobbak nála.
Sőt, ő jobb náluk.
A keze puha, mint a pamut.
A szeme, mint egy őzikéé.
Olyan, mint a föld. Anya, aki életet ad és táplál.
Szaga van.
Mi?
A szaga, mint a földé.
Mint a földé. Mint a búzáé.
Nazlı illata olyan, mint a szülőföldemé. Elveszem.
Kapok díjat?
Díjat?
Allah!
Gyere!
Bolond vagy.
- Komolyan mondod, Kemal tanító? - Igen, faluvezető.
Nyújtsuk be a papírokat!
De ne mondd később, hogy két különböző világból származtok!
A nővérei a városban élnek.
Ők a rangidősek. Kérjük ki a véleményüket, igazam van?
Igen. Igazad van. A nőknek legyen beleszólása!
És véleménye.
Szólj nekik! Az áldásukat kérem.
Örülök, hogy egyetértünk. Hívhatlak apának?
Ne hamarkodd el!
Vidékre küldtek kötelező gyakorlatra.
Ne hamarkodd el, csak mert ki vagy éhezve!
Akár éhezünk, akár bővelkedünk, Nazlıval akarok élni.
A nővérei áldását kérem.
- Elrabolom az én Nazlímat. - Elrabolsz?
Papa. Nem akarom, hogy a nővéreim idejöjjenek.
- Majd meglátjuk, mi sül ki belőle. - Kemal, nem kell idejönniük.
Szeretném, ha jönnének. Elmondom nekik, mennyire szeretlek.
Fogalmam sem volt, mit kezdjek ezzel a hirtelen lánykéréssel.
Üzentem az isztambuli lányaimért, hogy azonnal jöjjenek.
Nem vagyok elég művelt ahhoz, hogy egy tanítóval beszéljek.
A lányaimmal biztos megértik egymást.
Gondoltam, ha elbeszélgetnek, biztos meg tudnak egyezni.
Már annyiszor elmondtam. Nazlı nem való egy tanítóhoz.
Nem is tudom, hány ide rendelt hivatalnok bolondult belé. De ki hallgat rám?
Ha Fehim beszél, az nekik olyan, mintha a szamár fingana.
Türkan, üdvözlöm.
Köszönöm. Üdvözlöm.
- Hülya, üdv. - Köszönöm. Üdv.
Filiz, Fehiman vagyok. Hogy vagy?
Jól, köszönöm.
- Gratulálunk! - Köszönöm.
- Szép napot.
- Itt vannak? - Igen. Itt vannak a nővéreim.
- Ők azok? - Igen.
- Hányan vagytok testvérek? - Öten. Négy lány, egy fiú.
Baszd meg, kölyök! Baszd meg a genetikátokat!
Miféle család vagytok ti?
Maga érte be a kevéssel. Miért a mi hibánk?
- Ezek a nővéreid? - Igen.
Hogy tudtál így átverni?
Azonnal bemutatsz nekik.
- Különben megbuktatlak. - Tanító, nyugi! Jöjjön velem!
Jöjjön velem!
- Hogy vagy, Feramuz? - Kösz, jól. És ti?
Jól, hála az égnek.
- Szerelmem, drágám, Ferit, gyere ide! - Ferit.
Gyere ide! Hiányoztál.
- A nővérkém! - A kis drágám!
- Ferit, befejezted az ötödik osztályt? - Hamarosan. Ő Kemal tanító.
- Tanító, üdvözlöm. Kérem. - Üdvözlöm.
Üdvözlöm.
Kemal tanító vagyok.
Filiz Kadınoğlu vagyok. Ügyvéd.
Türkan Kadınoğlu Koca vagyok, főmérnök.
A középső lány vagyok. Hülya Kadınoğlu, faszállítmányozási igazgató.
Faszállítmányozási?
Csak viccel, ugye?
Mondja, hogy viccel!
Átokfajzatok!
Itt vagytok, és nekem nem szóltok?
A földeken dolgoztam, nővérkém.
Átkozottul jó illatod van!
Nézzétek! Kemal, a vőlegényem.
Kemal tanító? Mit gondolsz? Együtt az öt testvér.
Allah áldjon meg titeket!
Sógor.
Kemal, szőke hercegem, jól vagy?
Nézzétek Kemalt!
- Csodálatos, drágám. - Jóképű.
Sok boldogságot nektek.
Ettől a naptól kezdve Kemal tanító maga alatt volt.
Többé nem beszélt se termelésről,
se termelőszövetkezetről.
Alapjaiban rázta meg az eset.
Mi van veled, Kemal?
A paradicsompürésítő gyár remekül megy, de téged nem is érdekel.
Miért nem olyan vagy, mint a nővéreid? Átvertetek.
Gyere ide!
A városházán jártam a házassági papírokért.
Azt mondták, megtagadtad a katonai szolgálatot.
Rosszul jegyeztek be születésemkor.
Nem mindegy, mi van a személyimben? Nyilvánvalóan nő vagyok.
Nyilvánvalóan! Nézd meg a nővéreidet!
Méltóságodon aluli, hogy a külsőm alapján ítélj meg, Kemal.
Ne beszélj fellengzősen!
Ha a szüleid ilyen lányokat nemzettek, akkor mi van veled?
Miért hidegültél el tőlem?
Miért? Mit követtem el?
- Már nem szeretlek. - Igen, persze.
Megfojtalak, ha így beszélsz anyám házában!
- Nem szeretlek! - Kuss!
- Mi van veled? - Mindenem megvan!
Allahnak hála, mindenem megvan! Neked mid van, szőke fasz?
Anya!
Igen, drágám?
Mondtam, hogy ne hívjuk meg a nővéreimet!
Átvertél!
Senki nem vert át!
Az előítéleteid áldozata vagy.
Az előítéleteidre hallgattál, és semmi másra.
Ő Nazlı.
Ez vagyok én.
Ők a nővérei. Ez van, el kell fogadnod.
Azt gondoltad, a vidékiek mind lassú észjárásúak.
Magas lovon ültél.
És úgy vágtattál vele, hogy végül leestél.
Mit mondtam?
„Csak segíteni akarok.” Ezt mondtam.
Tekerd vissza, és nézd újra! Következetes vagyok.
Figyelmeztettelek, hogy nem hozzád való.
De piedesztálra állítottad magad, és szeretted, hogy tanítónak szólítanak.
El voltál szállva magadtól.
Most már elveszed!
Termelsz és szaporodsz!
Gyerünk! Rajta!
A városi élet eltorzítja az ember gondolkodását.
Mi elmentünk, mert mások vagyunk.
Ferit nem megy el innen.
- Nem. - Nem fog.
Mert ő Ferit.
Én meg Hülya vagyok.
Az individualizmusról beszél?
- Kemal úr, vannak ideáljai? - Miért nem tér vissza hozzájuk?
Maga szerint vannak még ideáljaim? Vagy egy kibaszott társam?
- Tisztára Oğuz Atay, ugye? - Ugyanaz a magány.
- Dehogy! Sok szarságot beszél! - Ha nem tetszik, ne hallgasd!
Egy ideálom mégis maradt.
Csak semmi termelés. Sőt, semmi szaporodás!
Ezért úgy döntöttem, nem veszem el Nazlıt.
- Ó, jaj! - Ó, jaj!
Átkozott!
Allah átkozzon meg, te rohadék!
- Ó, jaj! - Nazlı, kérlek!
Nazlı, hé!
Vigyázz a szádra, faszfej!
Halljátok, hogy beszél velem?
Korcs kutya!
Korcs kutya vagy!
Itt a gyűrűd! Dugd fel anyukád puncijába!
- Nazlı! - Elég!
- Mit csináljak, Hülya? - Nyugi!
Így reagál.
Nem kellett volna felzaklatnia.
Kuss! Negyvenévesen még mindig ötödikes vagy.
Tizennégy vagyok. Csak kétszer buktam.
Jó! Most már háromszor! Megbuktatom az öcséteket!
- Látod? - Ebben maga dönt. Maga ért hozzá.
Ugye? Én is értek valamihez!
És mi még kényeztettük a rohadékot!
Hé! Hagyjátok abba!
Elég!
- Gyerünk! Hajrá! - Apa, engedj el!
Búcsúzom.
Bocsássatok meg!
Kissé elragadtattam magam.
Hibáztam.
Fel akartam virágoztatni a falut.
De megtanultam a leckét.
Magamfajta seggfejek nélkül is fel tudjátok virágoztatni.
Ha úgy kell lennie. Világosabb a napnál. Nincs mit tenni.
A paradicsompürésítő gyárat nektek adom ajándékba.
Mert megtanultam, hogy ne legyek minden pürében kanál.
Nagyon köszönöm. Mestan.
Egyedül te értesz meg engem.
Talán őrült vagy, de igaz ember.
Öleld meg a bátyádat!
Ember…
Zsaru vagyok.
Zsaru?
- Ezt se vettem észre? - Sok mindent nem veszel észre.
Sosem változtatsz a nézőpontodon.
Pardon.
Uram, Kemal tanító megfigyelése lezárva.
Zsaru?
Kemal idióta. Nem, sima idióta. Nem jelent fenyegetést. Vége.
Sajnálom, ez a munkám.
Jó munkát végeztél. Az álcázás nagymestere. Díjesélyes.
Kösz.
Hogy hívják igaziból?
Mestan. Ugyanúgy.
Még ezt sem tudtam. Azt hittem, álnév.
Semmi baj.
Viszlát.
Tanító!
Soha ne feledd,
hogy finggal nem lehet festeni.
A pásztor is lehet olyan buta,
hogy még a juhok is átverik.
Ideje lelépni!
VÉGE
A feliratot fordította: Klein Szilvia