SERIÁL NETFLIX
Erşane.
Ano?
Byli jsem s kámoši na tom vašem filmu, Svinstvo.
No a?
A chceme se kát. Vydáme se na svatou pouť.
- Můžu vám políbit ruku? - To nedělejte.
Prosím, ne.
Někdy filmy život zobrazují a jindy ho zase ovlivňují.
- Tak ať se vám daří - Díky. Jste nejlepší.
Díky.
Pojďme.
Rychle.
İso, nalij nám tequilu.
Musíš nás trochu rozveselit, İso.
- Jo. - Jdeme na to.
Tak na ex!
Budu v pohodě, neboj.
Fakt.
Jdeme.
Už mi chtěli dát cenu za nejlepší ženský výkon,
ale pak jim došlo, že jsem chlap.
Fakt! Nekecám!
Proto jsem tu cenu nevyhrál.
Já jsem ten film ani neviděla.
To bys měla napravit.
Ukáže ti úplně jiný pohled na život na vesnici.
To já nepotřebuju. Sotva jsem z jedný vesnice utekla.
Co se stalo? Nezabralo to?
Nebyly moje cílové publikum. Nekoukají na filmy.
- Co říkáš na tamhletu? - Není to chlap?
Jen jsem se nechtěl moc přeceňovat.
Králem bude ten, kdo jako poslední zůstane na nohou.
Nespěchejte tak.
- Tak to do sebe kopněte. - Moc ti to sluší, Feride.
Já tě tak ožeru, Sunayi!
- Vypadám ožrale? - Ne.
- A pořád ještě stojím. - Super.
Páni.
Ahoj, Alev.
Někoho ti představím, zlato.
Tohle je slavný íránský režisér Ameen Faryadi.
Jaká Minda?
- Ameen. - Tak se jmenuju, pane.
Ameen Faryadi.
- Těší mě. - Je to slavný íránský režisér.
Já ale jinak moc nepiju. Vím, že je to hřích.
Co to plácáš? On ti to vyčítat nebude.
Žije v Paříži.
A hádej co.
Zasnoubili jsme se.
Páni, co to tu vidím?
- To je Ameen Faryadi. - Íránský režisér.
Natáčí tady v Istanbulu film. Jinak ale žije v Paříži.
Zdravím. Já jsem Seyyal. Jak se vám líbí Istanbul?
Působí autenticky.
Co se to tu děje, Erşane? Zdravím.
To je Ameen Faryadi, íránský režisér a Alevin snoubenec.
Tak jo, už ho nech, ať se může trochu rozkoukat.
Co si dáš za drink?
Drink? Jaký drink?
Aha, ty myslíš alkohol.
- Nebo si dáš radši vodu? - Long Island Iced Tea, prosím.
Zajdu pro něj.
Hned bude zpátky.
Je to fakt stylař, že?
- Řekla jsem, že jste stylař. - Díky.
Pane Erşane,
hodně jsem toho o vás slyšel.
Prý točíte vážně skvělé filmy.
Chtěl bych se s vámi sejít
a něco s vámi probrat.
- Pane Ameene… - Nech toho.
Vyzývám vás na souboj. Vyhrává ten, kdo jako poslední
zůstane na nohou.
Dáte si?
Ne, nedá.
Ameene, řekla jsem ne.
- Žádný alkohol. - Alev…
- Lásko… - Mám strach. Nepij, prosím.
Králem bude ten, kdo zůstane jako poslední na nohou.
Jmenujte mi jednoho krále, který zůstal na nohou jako poslední.
Vy jste přece opravdový král.
Ale bez koruny.
Nebo spíš bez spoďárů!
Nenatočil jsi náhodou film Král bez spoďárů?
Alev, ty zásnuby ti očividně fakt prospěly.
Moc rád jsem vás poznal, pane.
- Ať se vám daří. - Brzdi.
- Díky. - Pane Ameene.
- Pojďme ke stolu. - Tak jo. Díky.
Zdravím.
- Děkuju. - Zdravím.
- Vítejte. - Dobrou noc.
Co tu pořád tak postáváš, Altıne?
Alevin snoubenec, ten íránský režisér,
chtěl nějaký drink, ale nemůžu si vzpomenout jaký.
Přines mu raki. Je to turista.
Nalij mu raki. A kde se tu ten režisér vzal?
Nebylo by super, kdyby s náma natočil film?
- Nemám mu k tý raki vzít meloun? - A jak se jmenuje?
Faqbâdi.
Faqbâdi?
To mi zní nějak povědomě.
Půjdu ho pořádně přivítat.
Jasně, jen si běžte.
Viděl jsi toho íránského režiséra?
- Jo, viděl! - Jasně.
Viděl jsem jeho plášť,
jeho ksicht…
Viděl jsem ho celého!
- Tak už do mě nerýpej. - Nezlob se.
Připomíná mi…
jednoho chlápka, co hrál kostky u Blonďatýho Tefa.
Křiváka Selima.
- Koho? - Křiváka Selima.
- No a? - No a co?
- No co? - Je mu podobný.
- Jemu? - Jo. Vypadá jako on.
Íránci točí skvělý filmy.
Na druhou stranu je ale třeba říct,
že podobné filmy se nejlíp točí v Turecku.
- Nemám pravdu? - Máte.
Dost. Už jsi nám to řekla všemi jazyky.
Každý má svýho dvojníka, İbrahime.
- Pamatuj si to. - Long Island Iced Tea, prosím.
Jen tenhle kretén musí být jedinečný.
Proč jste mu všichni začali lézt do prdele, jen co se objevil?
Co to tu plácáš?
Tumtume, ten chlápek se vyzná.
Zrovna Muammera prohlásil za nového Omara Sharifa.
Mami je o deset let starší než Omar.
To je přece urážka!
No tak, pojď se mnou.
Dělej.
Fakt vypadá jako…
- Je to Křivák Selim. - Co?
Křivák Selim!
- Je to on? - Jo.
- Jdu ho zmlátit. - Já taky.
- Udělám to. - Jo.
- Fakt. - Jasně.
- Jdeme na něj. - Však jo. Jen jdi do toho.
Proboha…
Pane Ameene!
V Istanbulu se točit Bondovka. V Kapalıçarşı.
- Jo! - Znáte to tam?
- Tam se to točilo. - Selime!
- Prosím? - James Bond přijel do Turecka…
Rozbil 500 let staré střešní tašky a nikdo mu nic neřekl. A víte proč?
- Proč? - Proč?
Protože všichni strašně žereme Západ.
Chápete? Teď vám ale řeknu tajemství, pane Faqbâdi.
Erşane, posloucháš se vůbec?
Jaký Faqbâdi? Tohle je Ameen.
- To vyjde nastejno. - Přesně!
Přiznej, že jsi Křivák Selim.
Neplácej nesmysly. Oba jste ožralí.
Jen do toho. Řekni nám, jestli dopadneme jako Írán.
Nebo počkej.
- Ať nám to řekne jeho snoubenka. - Fajn.
Pardon. Tady to je. Erşane…
- Nepleť se do toho. - Hele, Erşane…
Ameen se tady chystá natočit opravdu úžasný film.
A my v něm budeme hrát.
- Takhle ho urazíte! - To promluvil ten nový Omar Sharif?
- Kdo? - Promluvil k nám nový Omar Sharif.
- Jo. - Je mezi nimi nějaká hranice?
Nebo ho jenom napodobuje?
- Už toho mám dost. Jste na Erşana zlí. - Sklapni! Vždyť sotva stojíš na nohou.
- Co se děje? - A kdo jsi ty?
Ayhan Işık.
Panebože!
Ayhan Işık!
Pane Ayhane, jsem tak rád, že vás vidím. Tenhle večer je čím dál lepší.
Chtěl bych vás ve svém filmu. Přidejte se k nám.
Jo, jen si běž.
Taky si zahraj v prestižním íránském filmu.
Jo! Jen se k ním přidej.
- A ty běž taky. Budeš nový Alain Delon. - Ne.
- Prosím. - Ne.
Co to vyvádíš, Erşane? Vůbec tě nepoznávám.
Ale já tebe jo. Ty jsi nová Sophia Lorenová!
Nová, slyšíte?
A on je taky nový. A ona taky. Všichni jsou noví.
Jen si je nechej. Já už jsem starý. Starý Erşan.
Slyšíš mě?
Konečně zkolaboval. Vyhrál jsem.
- Eryetişi! - Vyhrál jsem.
Odnes ho do kanclu.
Faqbâdi?
Tak jsem mu řekl?
Tentokrát jsi to fakt přehnal.
Erşane, teď už jsem střízlivý a stojím si za tím, že je to Selim.
Erşan je tamhle. Mluv k němu.
- Podrž to. - Je mi jedno, že mi nevěříte.
Urazili jsme ho.
Ten parchant mě úplně rozhodil!
A taky jsem trochu žárlil.
- Kvůli Alev? - Možná.
Tvrdila, že už se nikdy nevdá.
To je ale fuk. Já nám to u něj vyžehlím.
Pozvu ho k sobě domů a pohostím ho.
Zavolám Alev a omluvím se.
Je to fakt chytrý chlap.
Je jiný než ostatní. Měl těžký život.
Je plný vášně. Chce natočit film podle svých představ.
Takže jsme stejní.
Akorát nosí plášť. Jen proto z něj nemusíte být hotoví.
- Jak se ten film má jmenovat? - Dýka z Galaty.
- Zajímavé. - Jo.
Mám v tom hrát já, Altın, Muammer a samozřejmě Alev.
A nějací dva Britové.
Pyra zatím jen pozval na konkurz,
protože mu došlo, že to není Ayhan Işık.
Jé, ahoj, Feride. Jak se máš?
- Hádej, co se včera stalo. - Ahoj.
- Jak je, Erşane? - Co to máš?
Ony jsou nějaké slavnosti?
Ameen chtěl, ať se vyfotím v něčem tradičním.
Feride, Alev vzkazuje, ať jí zavoláš.
Dobře.
Koho máš hrát?
Zákazníka u holiče hlavního hrdiny.
- Ve flashbacku? - Ne.
Takže chce točit Turky s fezem.
- To bude nějaká bouda. - Takové stereotypy by používat neměl.
Bez fezu to ale nepůsobí autenticky.
Podle mě jste jen paranoidní.
Četla jsem scénář. Je to o krádeži Dýky z Galaty.
- Budou to točit v paláci Topkapı. - Vidíš to? Bude po střešních taškách.
Jsem si jistý, že na tom filmu bude něco problematického.
- A o čem teda je? - Nejsem si jistý.
Koho máš hrát?
Zákazníka u holiče hlavního hrdiny.
- Ve flashbacku? - Ne.
Koho máš hrát?
Zákazníka u holiče hlavního hrdiny.
- Ve flashbacku? - Ne.
Takže Dýka z Galaty?
Neměl by nám vnucovat fez.
Sertaç nám skládá hudbu.
Když s ním řešíte termín, vždycky řekne:
- „Dostanete ji včas.“ - Vždycky.
Pardon, jdu se podívat za tím Íráncem.
Erşane, hlavně nás zase nezklam. Dávej si pozor na jazyk.
Nemusíš se bát, zlato.
- Tak jo. - Pěkně.
Teď jste na řadě vy.
V tom případě…
skáču na H8 a je po tobě, zlato.
Ty jo, ten pinčlík je v poloze na čtyřech.
- Ona se tě snaží jen nějak převézt? - To není pravda.
Opravdu vám to pálí. Máte můj obdiv.
Pane Erşane.
Alev, můžu si na chvilku půjčit Mindu?
Jasně, ale ať se mi vrátí. Já se bez Mindy fakt neobejdu.
Prosím tě. Erşane.
- Alev. - Má drahá snoubenko…
- Už vás provedli po městě? - Jo.
- A měl jste kebab? - Fakt pálil.
Tak snad jste se nespálil.
Za ten včerejšek se omlouvám. Trochu jsem to přehnal s pitím.
To nestojí za řeč.
Hlavně že jste se bavil.
Všichni jsme přece jen lidi. Dáte si?
Díky.
Pane Erşane, v mojí zemi
máme takové přísloví.
Jo, to já znám.
Pane Ameene, o čem že je ten váš film?
To je moc dobrá otázka. Pokusím se vám to vysvětlit.
Bude se jmenovat Dýka z Galaty.
Bude to detektivka.
Chtěl bych v ní ale zobrazit konflikt mezi jistými postavami.
A má nás to zesměšnit a ponížit?
- Prosím? - Tím narážím na tady tohle.
Co to máš sakra na sobě?
Jen jsem si na sebe chtěl vzít něco neformálního.
Buďte zdráv.
To bylo arabsky, ne persky.
Pane Mami!
Nebo vám mám radši říkat Omare Sharife?
Udělejte otočku. Výborně.
Výborně. Jako bych měl před očima vaši postavu.
Tu já mám před očima taky.
Že jo?
Až jsem z toho paf.
Tak tohle se stalo z našeho úžasného Muammera Rada?
Co je? Proč jsi zase naštvaný?
Pane Faryade.
- Pane Faryade. - Ano?
Náš vedoucí výpravy vyrobil repliku Dýky z Galaty.
- Dokonalou repliku? - Přesně tak.
- Výborně. - Fakt?
Hned ji přinese. Chtěl byste se na ni podívat?
Moc rád. Omluvte mě.
- Veďte mě. - Tudy.
- Tak on vyrobil dokonalou repliku. - Dobrý večer.
To je dvojka?
Pokud mi dovolí udělat všechno tak, jak si představuju,
bude to opravdu prvotřídní film.
Jo.
Jasně že bude. Jsi totiž prvotřídní muž.
Pane, tohle je Pyro, vedoucí výpravy.
- Ta dýka vypadá jako originál. - Páni, má pravdu.
Turecká kinematografie je fakt nejlepší.
- A my točit v paláci Topkapı. Jako pravý. - Jo.
Ameene, Bursa.
Kılıçkalkan.
Těžká je ta dýka.
Cože? Pardon, ale ne…
Těžká je ta dýka.
- Dýka, jasně. - Dýka.
- Ano? - Připraven?
Na co mám být připraven?
Ten blbeček stojí přímo přede mnou.
O kom to sakra mluvíš?
O kom asi? O Ameenu Faryadim. Teda o Křivákovi Selimovi.
On je teď u mě, ty hňupe. Polož to, sakra.
Ty můj chudáčku…
Taky ses nechal napálit, Erşane.
Tak zatím.
Je po všem, chlape.
Ostatní ti na to skočili, ale já ne.
- Cože? - Nevadí mi, že ses s ní zasnoubil.
Ani to, že jsi mým kámošům nakecal, že budeš točit film.
To je všechno v pohodě. Měl sis ale vybrat lepší jméno.
- Cože? - Počkej, takže ty nejsi…
Kdo?
Ameen Faryadi.
Vypadají úplně stejně. Ty by si spletl každý.
Za to se na tebe nemůžu zlobit.
Copak jsem ti někdy lhal?
Kašli na to. O to tu stejně nejde.
Vyptal jsem se toho parchanta na všechno o tom projektu.
Pak to všechno povím Alev.
- Co se stalo? - Páni! Není to Omar Sharif? Posaďte se.
- Ahoj, Alev. - Co se děje?
To nemůžu být chvíli šťastná?
Ostatní teď zkouší s Ameenem. Na tohle nemám čas.
- Prosím tě, za 10 minut jsou hotoví. - Ty drž hubu. Co chceš?
Alev, ty prostě nevidíš,
co ten tvůj snoubenec dělá.
Jsi zaslepená láskou.
Točí film o krádeži a odehrává se v paláci Topkapı.
- A tamhle je Altın. - Čau.
Jdi k čertu! Fakt už jdi k čertu!
Lezeš do prdele režisérovi z Východu, aby ses zavděčil Západu.
Skvělá práce!
Je to pro nás skvělá příležitost. Ten chlap se snaží dostat do Cannes.
Udělá reklamu celému Turecku. Otevře nám tím plno dveří.
Copak nechceš, aby nás znali i za Edirne?
- Tebe snad znají v Edirne? - Jdi do prdele.
Tak mi odpověz. Tebe snad znají v Edirne?
Jo!
- Super. - Super.
Alev, ten chlap napochoduje do Topkapı,
nakecá všem, že točí film, vezme tu opravdovou dýku,
nechá tam Pyrovu repliku
a pak pláchne.
Jen tě využívá. Všechno to je jedna velká bouda.
- Skončíš kvůli němu na 40 let v base. - Myslíš, že by mi to udělal?
Podívej, co udělal Mamimu obočí. Ten chlap je schopný všeho.
Myslíš, že by tu dýku v Paříži prodal?
Alev, to je přece nesmysl.
Musím myslet na svoji budoucnost.
Jestli s ním do toho půjdete, fakt vás udám.
A pokud někdo zkusí ukrást Dýku z Galaty,
posadím ho na obelisk a nechám po něm lidi házet mince,
jako že jsem Erşan Kuneri!
To už trochu přeháníš. Bez urážky.
Dobře, tak na Konstantinův sloup.
Promiň, Erşane, ale já se chci dostat do Cannes.
- O to vám jde? - Erşane.
Chováš se divně od chvíle, co ti Ameen řekl,
že našel nového Omara Sharifa.
Už jsme mu to slíbili.
Nemůžeme se na něj vykašlat.
Nechceš si to obočí ještě zvýraznit?
Plácáte nesmysly.
Takže si to nerozmyslíš?
Zítra natáčíme v Topkapı. Kdo chce program?
- Dej mi to. - Budu v tradičním kroji.
- Tak jo. - Super, ráno na place být nemusím.
Už se vidí v Cannes.
Dopředu a dozadu.
- Lásko… - Copak, lásko?
- Hodně štěstí, zlato. - Díky.
- Do Evropa! - Do Evropy.
Teda do Evropy.
Miluju tě.
Pane Ayhune!
- Co ta dýka? - Tamhle je.
Tamhle je ta pravá a tohle je ta falešná. Nesmíme si je splést.
- Jinak nám… - Ano?
…natrhnou prdel.
Ovšem.
Té pravé dýky se samozřejmě ani nedotkneme.
Slyšel jsi, co řekl?
A to ho ti dva mají za zloděje.
- Nesmysl! - Přesně.
Tudy.
Střih!
Žádná Evropa nebude, kamarádi.
Nebojte se.
Děje se něco?
Tenhle muž se chystá ukrát Dýku z Galaty.
Jmenuje se Ameen Faryadi.
Ameen Faryadi?
Ano.
To jsem já, pane. Ameen Faryadi.
Páni, tak to je mi opravdu ctí! Jste pýchou íránské kinematografie, pane.
Potěšení je na mé straně.
- A co se teda děje? - Pane…
Dej mi to.
Vidíte? Vyrobili repliku Dýky z Galaty.
To je přece jasné. Jsou to filmaři.
Je fakt dokonalá. Dobrá práce.
To nestojí za řeč.
Můžete mi ukázat povolení k natáčení?
Samozřejmě. Mami, podáš mi tamhletu složku?
- Hned jim ho ukážu. - Prosím.
Děkuju. Jen se prosím podívejte, pane.
Tohle je povolení od ministerstva kultury.
A tady jsou všechny podpisy.
Tohle je od Správy paláců a parků.
A tohle je povolení od pana premiéra.
Tohle máme od ministerstva zahraničních věcí
a tohle od celní správy.
Ještě vám ukážu
poslední stránku.
Tady mám doporučení od samotného prezidenta.
A co ministerstvo zemědělství?
Od něj určitě povolení nemají.
Omlouváme se, že jsme vás tu takhle vyrušili.
Řekli mi, že se chystáte ukrást Dýku z Galaty.
Cože?
Co prosím? Tak vy mě máte za zloděje?
Jsi v pohodě?
- Alev… - Zlato…
Nejsem v pohodě.
Končíme. Vypněte to! Střih!
To snad ne!
- Točíme dál! - Ne, končíme!
Prosím, nemůžute nám dál dělat reklamu?
Nejsem přece žádný stroj, pane!
Já jsem umělec.
Pane Erşane, teď jste mě opravdu naštval.
Nazval jste mě zlodějem.
A já žádný zloděj nejsem.
- Klid, pane Ameene. - To bych od vás vážně nečekal.
Jen klidně točte dál.
Tady už nic natáčet nebudu.
Natočím ten film…
ve Francii.
V Paříži! V Louvru!
- Pane Ameene! - Pane…
- Pane inspektore… - Neodcházejte!
- Zlato. - Nějak to vymyslíme.
- Pane… - Ameene!
Ameene!
- Ameene Faryadi! - Nech toho!
Navlíkl jsem si všechno, co jsi chtěl!
Jestli ten film nenatočíš, podřežu se!
Na tu dýku vůbec nesahej!
A je jen na mně, jestli ten film natočím!
Tak ty ho nenatočíš, jo?
- Klid. - Ale natočíš!
- Jinak se podříznu. - Bravo. To jsi nám udělal reklamu.
- Natočíš ho! - Přestaň!
- Natočíš, říkám! - Klid.
- Natočíš, ty Mindo! - Pusť ho.
Natočíš!
Všichni děláme chyby. Jsme jen lidi.
Četli jste, jak skvělý film to nakonec byl?
Ta fotka je z Cannes, ne?
Jo. Měl bys ji ukázat i Muammerovi.
NOVÝ OMAR SHARIF
Aspoň že toho nového Omara známe.
- Mám nápad, ale chybí mi na něj peníze. - Neříkej.
İso, nalij mi whisky, zlato.
Moc mi za ten prstýnek nedali.
- On byl falešný? - No, milion fakt nestál. Díky.
- Říkal jsem, že je to blbec. - A jak se ten film má jmenovat?
Bude tohle stačit?
Faqbâdi.
Bude to film o našich ctnostech.
- Uděláš ze mě partnerku? - Klidně i hlavní producentku.
Kdysi dávno…
žil jeden poutník jménem Faqbâdi.
Na zádech nosil plášť,
v ruce hůl,
na hlavě klobouk,
a tak putoval z města do města.
- Ty ten příběh teprve vymýšlíš? - Už ho mám vymyšlený roky.
FILMOVÉ STUDIO KUNERİ
FAQBÂDİ
Faqbâdi byl sice slepý, zato ale výborně slyšel
a jeho nos by ucítil i meruňku v dalekém Damašku.
Snažil se lidi dovést k osvícení,
anebo skrýt všechnu tu špínu, ve které se brodili.
Nechtěl po nich jídlo ani oblečení. Stačil mu upřímný úsměv.
Spal jen krátce, jedl jen málo a nevypil skoro nic. Hlídal si váhu.
Každý, kdo s ním poseděl, zapomněl na stres, pocítil úlevu
a začal se radovat ze života.
Legenda praví, že každý, koho se dotkl,
se dožil celých sta let.
Pokud jste ho potkali prvního dne nového měsíce
a dali jste mu najíst a napít,
nejenže už se ve všech sedmi královstvích
nenašel nikdo, kdo by vás porazil,
ale dostali jste navíc i zlaté vízum.
- Co na tu legendu říkáš, Nazare? - Podle mě je super, šéfe.
Je dost přehnaná a má pár nedostatků.
To kvůli těm dezinformacím jsou lidi zklamaní.
Ale to je fuk.
Dej mi to.
Prosím.
- Tak co? - Opravdu záříte.
To jo, ale podívej, co nám dali v posledních třech vesnicích.
Žitný chléb, jednu cibuli…
A co je tohle?
Hliněná píšťalka. Stačí do ní dát vodu
a fouknout.
To přece nejde.
Řeknu jim, že se dožijou sta let, a oni mi za to dají trochu bulguru?
Lidé hladoví.
No a?
Poskytuju jim důležitou lékařskou péči.
No nic. Co nás čeká dneska?
Dva lidi kulhají, jeden dostává záchvaty a ten poslední je idiot.
Pošli mi sem toho, co kulhá.
„Pokud člověk nemůže po hlíně ani po trávě choditi,
musí vzít hůl ztopořenou…“
- „A vrazit ji někomu do řiti.“ - To ujde.
Tak super.
- Dejte mi tu nohu na rameno. - Dej mu ji na rameno. Výborně.
Pojď blíž.
To si vezmu. Běžte.
Můžete jít.
Špetka tohohle…
A teď zase špetka tohohle…
- Obvázala jsi mu to, Kürişo? - Jasně.
Pijte, pane vojáku.
- Tohle musíte vypít každé ráno. - Udělám, co mi doktor přikázal.
Můžete mi říkat sestra Devaşah.
Jinak si budou myslet, že jsem muž.
To je všechno. Buďte sbohem, pane vojáku.
Už jsem fakt unavená, Kürişo.
Nemám čas ani na to, abych si dala cigaretu.
Necestuješ teď v čase?
A to je přesně můj problém. Čas.
To neřeš, Devaşo. Věnujeme se vědě. To je přece fajn.
Bez jmění naší rodiny bychom umřely hlady.
Ja lidem vůbec nerozumím.
Zajímají je jenom pohádky a čáry. Podívej.
Slyšela jsi o tomhle zmetkovi?
„Za dva dny vyléčil nohu hordavatského soudce.“
Škoda. „Tento šaman vyléčí každý vřed.“
„Senioři a vdovy dostanou slevu.“
Faqbâdi.
Nadělá víc škody než užitku. Parchant jeden…
Promiňte…
Nemáte nějaká antihistaminika?
Asi ne.
Fajn.
Přesně tohle nemám na vědě ráda.
Odešel bez léků. Co jsme měly dělat? Lhát?
Kdybychom mu daly facku a řekli, že se uzdravil, věřil by nám.
Fakt.
- Co mu je? - Ukaž mu to.
Hej!
- Ať mi ukáže druhou ruku. - Ukaž druhou.
- Sušené švestky. Běž pryč! - Dělej!
To snad není pravda.
Trpím nedostatkem sebeúcty, sebedůvěry
a pak mám ještě takový soukromý problém.
Jen pojďte dál.
Ticho!
Co to bylo, ty jo?
Co si přejete?
Upadl mi závoj.
Stačí se sehnout a zvednout ho.
- Co se děje? - Trpím přílišnou laskavostí.
Cítím
ve svém nitru neklid.
Když ho trošku prošťáráme, určitě se uvolníte. Pojďte dál.
Pane…
Ty odsud vystřel.
Pozor, teď už je jiná doba. Dneska se všichni všechny snaží převézt.
To je nesmysl.
Celý den jsem musel masírovat smradlavé vidláky,
takže vystřel.
Pamatujete, co se stalo loni v Eşmaru kvůli hnutí Me Too?
Vypadni, říkám! Dělej!
Tak už běž!
Pojďte dál, madam.
- Stojím u matrace? - Ano.
Takže teď se spolu natáhneme…
Už to bude.
Co tě trápí, bratře?
Závratě?
Pořád se mi točí hlava.
A pořád mě bolí uši.
Ani na tohle nemáme léky.
Jak ho chce ten zmetek vyléčit?
Ticho! Jsem fakt zvědavá.
Vplížím se dovnitř a zjistím, jak se mu daří všechny oklamat.
- Jdu s tebou. - Fajn.
Dej si kapuci.
Tak jak ti je?
Líp.
Něco ve mně ale vře.
To se občas stává.
Na co to tak koulíte oči?
Snažím se vybrat tu správnou…
To už by stačilo. Buďme k sobě upřímní.
Už půl hodiny mě jen prohmatáváte. Přejděte k věci.
Vidíte? Teď už vám sebedůvěra nechybí.
- Co vás to trápilo dál? - Přestaňte zdržovat!
- Mám zhasnout? - Nejste snad slepý? No tak už pojďte.
Jsem. Tak já jdu na to.
Ty jo, taková nehoráznost.
Ty prasáku! Copak se nestydíš?
Měly bychom mu dát přes držku.
A tohle byste měla dělat každé ráno před jídlem.
Tady máte dva stříbrňaky.
Dva stříbrňáky?
- Bude to stačit? - Ale ovšem.
Stačily by dvě olivy a ošu… Teda vyléčili bychom celou vesnici.
Vykašli se na kriply a marody.
Takhle si vyděláš víc. Jdeš do toho?
To si pište, že jo.
Je těžké přežívat jen na bulguru.
Pokud souhlasíš, už tě nebudu dál zdržovat.
Souhlasím, ale kdo vlastně jste?
Tamara, víla touhy.
Ty jsi mi dal svůj dar a já tobě stříbro.
Navedla jsem tě na správnou cestu.
Tak hodně štěstí.
Já vidím!
A tak to taky zůstane.
Já vidím!
Vidím, říkám!
Dveře. Stan. Stříbrňáky!
Já vidím.
Jsi pašák!
Já fakt vidím!
My nic neviděly. Právě jsme dorazily.
Vykašli se na ségru a otevři si vlastní lékárnu.
Pokud se zaměříš na kosmetiku,
budeš se topit v penězích.
Nechci, díky.
Výborně. Jen jsem tě zkoušela.
Tak vy jste Tamara.
Proč jste ale pomohla tomu zmetkovi?
A proč jste mu dala ty stříbrňáky?
Však on ještě zbohatne.
Každý ale bude nakonec pykat za svoje hříchy.
To si pamatujte.
Všechno má ale svůj čas.
Další pacient má vši. Mám ho sem pustit?
Pojď sem.
- Vidíš ty mince? - Vidím.
Počkat, jak to, že je vidíte vy?
Já vidím! Došel jsem osvícení.
Už nemusím dál léčit slepce, kriply a pochcánky.
Napiš na ceduli, že praktikuju intimnější druh medicíny.
- Počkat… - Čemu se divíš?
Tohle jsem si vydělal za dvě minuty.
- A stejně jsem… - Co?
Stejně jsem přišel o svoji zář. Ale to je mi fuk.
- Stříbrňáky jsou lepší! - Co ale bude s tou vaší legendou?
Na tu jim seru! Můžou ji dopsat později.
Toužím po stříbrňácích a dobrém sexu.
Ani mě nezarazilo, že jsem přišel o svůj dar.
Fakt mám vyvěsit novou ceduli?
Počkej. Rozmyslel jsem si to. Napiš na tu ceduli: „Terapie“.
Lidi to pochopí.
Tak to hodně štěstí.
Já vidím!
To vidím.
- Jdu se podívat ven. - Všechny je udělám.
A tím si vydělám.
Faqbâdi začal toužit po penězích
a přišel o svůj dar.
Nepřijímal už žádné pacienty.
Lidé začali stát fronty před domem Kürişi a Devaşi.
Všichni, kdo měli byť jen kousek rozumu,
se chtěli léčit u nich.
Znamená to, že Faqbâdi umřel hlady?
Ba naopak.
Lidé básnili, kde mohli, o tom, jak dobrý je to terapeut.
Klienti byli spokojení, ale on začínal mít problémy.
- Stala se mi taková věc… - Tak to jste na správném místě.
Pusť je dovnitř.
Děkuji.
Jen běžte dál.
To bylo fakt výborné. Tak jak jsme na tom?
Náramek, 22.
Dvacet dva, dvacet pět.
Odteď budu přijímat jen osm klientů denně. Celé je to takové falešné. Nejde mi to.
- Co to bylo za zvuk? - Ale nic.
Jen mě začal trápit kašel.
Napij se.
Kdysi byste mě vyléčil
pouhým dotykem ruky.
Už toho nech, prosím tě.
Podle mě bychom si měli otevřít ordinaci u nějaké řeky.
Už mám toho stanu dost. Proč v něm vůbec pořád žijeme?
Říká se, že slepí vidí budoucnost. Jak si myslíte, že skončíme?
Co bude, tak bude.
To z tebe jen mluví paranoia, nic víc.
Jedno sezení se mnou a zbavil by ses jí.
Zdravím.
Do prdele!
Mohli byste zítra ještě někoho vzít?
Zítra?
Jo, zítra by to šlo.
Zítra se ale zase vydáváme na cestu,
takže v kolik?
Co myslíš?
Neboj, bude včas hotový.
Je to celebrita. Aşkar.
To si pořádně zapiš.
Je to extrémní introvert,
upíná se na ostatní,
pořád se považuje za oběť
a trpí nedostatkem sebedůvěry.
Řekni Faqbâdimu, ať připraví potřebné léky.
Co je to za celebritu?
To chce aspoň 5 hodin šuk…
Tím chci říct, že to bude dlouhé sezení,
takže to taky bude hodně stát.
Koukám, že tě trápí kašel. Řekni si holkám o nějaké léky.
Abys nezkolaboval.
Dobře.
Dobrou…
Dobrou noc.
Vidíš to? Všichni si chodí pro léky k nám,
ale tomu šarlátanovi se daří pořád víc a víc.
Spolčil se přece s ďáblem. To není jen tak.
Kdo to tu tak kašle? Takhle si vykašle plíce.
Není to náhodou Faqbâdiho sluha Necis?
Snad se ti uleví.
Copak se nikdy nestydíte za to, co děláte?
Já jo, ale co nadělám?
Zítra odsud odjíždíme. Čekáme důležitého pacienta.
Pak to tu ale zabalíme a odjedeme.
Je to celebrita.
Aşkar.
Aşkar?
Ani mně to nic neříká.
Sám může za to, co ho čeká, smrt neušetří ani šejka,
tak vezměte si něco na zob,
protože tahle show fakt stojí za to.
Kdo to je?
To je Aşkar.
No do prdele!
Fakt?
Tohle je Aşkar? Náš pacient?
Vydrž chvilku. Aşkar?
Říkala nedostatek sebevědomí. Ty kráso!
Počkej tady.
Holka modrooká, nesedávej vedle kluka…
Schovejte to! Už je tady!
- Kdo je tady? - Naše zkáza.
Aşkar. Ten válečník.
Ta ženská na nás nastražila past.
Vezměte všechno, co unesete. Musíme rychle zmizet.
Jinak nám natrhnou prdel. Jsou tady vojáci s meči.
- Napíchnou nás kůl! - Poslouchej…
Musíš přemýšlet pozitivně. Pořád jen propadáš pesimismu.
Neštvěte mě! Říkám, že dostaneme na prdel!
Tady terapie nepomůže.
Neměl jste toho jebání už dost?
- Jsi na dobré cestě. - Já se zcvoknu.
Zničil jste mi život. Odjíždíme.
- Co máš v té tašce? - Zlaťáky a tak.
Počkej. Rozmyslel jsem se. Nikam nejdu.
Já jsem Faqbâdi! Pojďte do mě! Teda počkej.
Řekni mu, že mám zavřeno a že dneska nikoho nedělám.
- Zničil jste mi život! - Nezničil.
Na takové myšlenky zapomeň.
Táhni k čertu!
- Zavři oči. - Ne!
- Zavři je! - Ne!
Buď zdráv, Aşkare.
Tohle jsou sestry Devaşah a Kürişah. Praktikují moderní medicínu.
Hodně jsem o vás slyšel. Určitě se za vámi stavíme.
- Co říkáte, pane doktore? - Vždycky jsem obdivoval snaživou mládež.
Jdeme. Po téhle schůzce
budeme mít poslední odstavec do legendy.
Pane veliteli Aşkare,
Faqbâdi si prošel vaše symptomy, ale bohužel vás prý nedokáže vyléčit.
Prý byste měl radši zkusit moderní medicínu.
Odveďte tu hroudu hnoje pryč.
Nemůžeme to probrat?
- Odveďte ho! - Ale pane!
Děláte chybu, přísahám!
Dej mi tu vášeň ve svém srdci, naše láska vzplane jako hvězdy v noci.
Korálky si tě připoutám k sobě,
„Buď navždy můj,“ volám zoufale k tobě.
Dost! A narovnej se!
Říkají vám Faqbâdi, že ano?
- Ano, pane. - Kolik si vyděláte za měsíc?
- Pět tisíc lir. - Prý máte speciální zápisník. To je on?
To není nic důležitého, pane. Je to můj osobní…
Poslouchejte, Faqbâdi,
údajně lidem poskytujete terapii a vybíráte za to zlato.
Takže této ctěné radě laskavě předveďte, jak lidem pomáháte,
a my vám buď udělíme licenci, nebo to tady zavřeme.
Nebo zase otevřeme.
Co myslíte, pane Peydahu?
Já s tím souhlasím, pane.
Pane, já si nemyslím,
že by terapie…
Tak jak to uděláme?
Musím si sundat plášť?
Nic si nesundávejte.
Víte, pánové, tyhle věci jsou…
Co s ním mám dělat?
Postupujte podle těch obrázků.
Rychle! Nebo se vážně naštvu.
Ale pane, já…
Normálně se pacientů nejdřív vyptám,
co je trápí.
Mám se ho na to zeptat taky?
Jsem cholerik. A moc nad vším přemýšlím.
Vidíte? Na tyhle problémy se bohužel nezaměřuju.
S tím své klienty posílám k obyčejnému lékaři.
Takže běžte k doktorovi. Normálnímu doktorovi.
Moje terapie totiž jen doplňuje normální léčbu.
Začínám mít vztek.
Pane Aşkare, poslouchejte…
Nemůžu s vámi mít sex. Ani na Netflixu.
Přísahám, že to nejde. Ani tady ne.
Co na to říkáte, pane doktore?
Měli bychom se řídit…
Posaďte se, pane Aşkare.
Měli bychom se řídit jeho postupy.
Výborně. To bude nejspravedlivější.
Proč jste nechtěl panu Aşkarovi pomoct?
Když jste sem tak najednou vpadli,
vyděsil jsem se.
Začal jsem se prostě stydět.
- Styděl jsem se. - Slyšíte?
Extrémní nedostatek sebevědomí,
nesmělost a úzkost.
Musíme se s těmi symptomy vypořádat tak, jak to dělá on.
Úzkost nám vůbec neprospívá.
Ne!
Malako.
Tady máš instrukce.
Ne, tím zápisníkem se neřiďte!
Ne.
Tak jo…
Už jsem se té úzkosti zbavil, vidíte?
Ne, prosím…
Každý bude nakonec pykat za svoje hříchy.
Já se tu zhroutím!
Faqbâdi se nakonec tiše podvolil
a po onom dlouhém sezení
ho už spatřili jen jednou.
Byl si koupit u lékárnic jistý krém
a jeho poslední slova se navždy zapsala do dějin.
Děláte tenhle krém i na bázi vody?
- Ne. - Aha.
Takže pamatujte,
nikdy se neodvracejte od moderní medicíny a pozitivismu.
KONEC
Překlad titulků: Veronika Kursová