‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫ארשאן.‬
‫כן?‬
‫עשית סרט בשם ״חומר רע״.‬
‫ראיתי אותו עם החברים שלי.‬
‫כן?‬
‫החלטנו לחזור למוטב ולעלות לרגל למכה.‬
‫תן לי לנשק לך את היד.‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫לפעמים החיים משפיעים על סרטים,‬
‫ולפעמים סרטים משפיעים על החיים.‬
‫בהצלחה לכם.‬ ‫-תודה לך. אין כמוך.‬
‫תודה.‬
‫עיסא, תמזוג לנו טקילות.‬
‫תשמח אותנו, עיסא.‬
‫קדימה.‬
‫לחיים!‬
‫זה בסדר, לא לדאוג.‬
‫זה בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫היינו ככה קרובים לקבל‬ ‫את פרס השחקנית הטובה ביותר,‬
‫ואז הם הבינו: ״אוי, זה גבר״.‬
‫מי? אני!‬
‫ולכן לא זכיתי בפרס.‬
‫לא ראיתי את הסרט.‬
‫כדאי לך.‬
‫זו פרספקטיבה שונה מאוד על החיים בכפר.‬
‫אני לא צריכה פרספקטיבה על החיים בכפר.‬ ‫עד שהצלחתי לברוח מהם…‬
‫נו? לא הלך?‬
‫הן לא קהל היעד שלי. הן לא רואות סרטים.‬
‫מה עם זאת?‬
‫זאת? זה גבר.‬
‫השתדלתי להנמיך ציפיות.‬
‫זה אתגר שבו האחרון שנשאר הוא המלך.‬
‫לא למהר.‬
‫ככה. יופי.‬
‫פרידה…‬
‫אתם תשתכרו. סונאי!‬
‫אני נראה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני עדיין עומד.‬ ‫-מגניב.‬
‫אלב, ערב טוב לך.‬
‫ארשאן שלי, תכיר.‬
‫זה הבמאי האיראני המפורסם אמין פריאדי.‬
‫מי?‬
‫אמין.‬ ‫-אמין, אדוני.‬
‫אמין פריאדי.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-במאי איראני מפורסם.‬
‫אני לא שותה הרבה. זה אסור.‬
‫אל תדבר שטויות. הוא לא כזה.‬
‫הוא גר בפריז.‬
‫ונחש מה?‬
‫אנחנו מאורסים!‬
‫חשבתי שראיתי משהו!‬
‫אמין פריאדי.‬ ‫-במאי איראני.‬
‫הוא עושה סרט באיסטנבול. הוא גר בפריז.‬
‫שלום, קוראים לי סיאל.‬ ‫מה דעתך על איסטנבול?‬
‫אותנטית.‬
‫מה קורה? שלום.‬
‫אמין פריאדי, במאי איראני. מאורס לאלב.‬
‫זוזי, תני לו קצת אוויר.‬
‫מה אתה רוצה לשתות?‬
‫דרינק? מה דרינק?‬
‫אה, אלכוהול…‬
‫מים, אולי?‬ ‫-״לונג איילנד אייס טי״, בבקשה.‬
‫אני אביא.‬
‫הוא בטוח יכול.‬
‫הוא גבר עם סטייל.‬
‫אמרתי שאתה מאוד שיק.‬ ‫-אה, תודה.‬
‫אדון ארשאן,‬
‫שמעתי עליך רבות.‬
‫אומרים שהסרטים שלך מצוינים.‬
‫הייתי רוצה להיפגש…‬
‫ולהתייעץ איתך.‬
‫אדון אמין…‬
‫לא!‬
‫אתגר שבו האחרון שנשאר הוא המלך.‬
‫רוצה?‬
‫לא.‬
‫אמין, בבקשה. אמרתי לא.‬
‫בלי אלכוהול, בבקשה.‬ ‫-אלב…‬
‫אהובתי…‬ ‫-אני חוששת. בבקשה.‬
‫אתגר שבו האחרון שנשאר הוא המלך.‬
‫אדון ארשאן, תראה לי מלך אחד שנשאר עומד.‬
‫אבל אתה מלך אמיתי.‬
‫בלי כתר.‬
‫או בלי תחתונים. ארשאן!‬
‫היה לך סרט כזה? ״מלך בלי תחתונים״?‬
‫אלב, האירוסים כנראה עשו לך טוב.‬
‫אדוני, נעים מאוד להכיר.‬
‫אני מאחל לכם אושר.‬ ‫-טוב…‬
‫תודה.‬ ‫-אדון אמין.‬
‫בוא לשולחן.‬ ‫-טוב. תודה.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫אלטין, מה קורה? מה אתה מסתכל?‬
‫הארוס של אלב, הבמאי האיראני הזה,‬
‫ביקש לשתות משהו ״לונג״… לא זוכר את השם.‬
‫תמזוג לו ראקי ודי. הוא תייר.‬
‫תמזוג לו ראקי. במאי איראני, אה?‬
‫יהיה נהדר אם הוא יעשה איתנו סרט, אה?‬
‫אולי הוא ירצה גם מלון.‬ ‫-באמת? איך קוראים לו?‬
‫פקבאדי.‬
‫פקבאדי?‬
‫וואלה, השם שלו מוכר.‬
‫אגיד לו ברוך הבא.‬
‫כן, לך.‬
‫ראית את הבמאי האיראני?‬
‫ראיתי את הבמאי האיראני!‬
‫ראיתי! ראיתי את הגלימה שלו!‬
‫את הפנים שלו!‬
‫הכול ראיתי!‬
‫די כבר.‬ ‫-אל תכעס.‬
‫הוא נראה לי קצת…‬
‫ראיתי אחד ששיחק בקוביות אצל טפו הבלונדיני.‬
‫סלים השועל.‬
‫מי?‬ ‫-סלים השועל.‬
‫נו?‬ ‫-נו?‬
‫אז מה?‬ ‫-הוא דומה לו.‬
‫הוא?‬ ‫-כן, הוא דומה לו.‬
‫הקולנוע האיראני תמיד מדהים.‬
‫ומצד שני,‬
‫טורקיה היא תמיד‬ ‫פלטפורמה טבעית לפרויקטים כאלה.‬
‫כן? אתה יודע?‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫כן, הבנו. דיברנו כבר בכל השפות.‬
‫לכל אחד יש כפיל, אברהים.‬
‫תזכור את זה.‬ ‫-לונג איילנד אייס טי בבקשה.‬
‫רק הפוץ הזה חייב להיות מיוחד!‬
‫למה אתה רק מתחנף אליו מהרגע שהוא נכנס?‬
‫מה אתה מדבר?‬
‫טומטום, יש לו עין חדה.‬
‫לפני רגע הוא אמר למועמר‬ ‫שהוא עומר שריף החדש.‬
‫מאמי מבוגר מעומר שריף בעשר שנים!‬
‫בושה וחרפה!‬
‫בוא.‬
‫הוא באמת דומה לו?‬
‫הוא סלים.‬ ‫-מה?‬
‫הוא סלים השועל.‬
‫הוא?‬ ‫-הוא!‬
‫אני אפוצץ אותו.‬ ‫-גם אני.‬
‫באמת.‬ ‫-באמת.‬
‫באמת!‬ ‫-למה לא?‬
‫בוא נלך.‬ ‫-למה לא? אתה בעל הבית.‬
‫יא רבי…‬
‫מר אמין!‬
‫סרט ג׳יימס בונד,‬
‫מצולם באיסטנבול, בשוק הגדול.‬
‫כן!‬ ‫-מכיר? השוק הגדול?‬
‫יש פה הכול.‬ ‫-סלים השועל!‬
‫סליחה?‬ ‫-ג׳יימס בונד בא לטורקיה,‬
‫דופק רעפים בני 500 שנה,‬ ‫ואף אחד לא פוצה פה. למה?‬
‫למה?‬ ‫-למה?‬
‫כי אנחנו מעריצים את תרבות המערב.‬
‫טוב? עכשיו נראה מה תעשה‬ ‫כשאגלה את הסוד שלך, אדון פקבאדי!‬
‫אתה שומע את עצמך, ארשאן?‬
‫מי זה בכלל פקבאדי? קוראים לו אמין.‬
‫היינו הך.‬ ‫-בדיוק!‬
‫תודה שאתה סלים השועל! נראה אותך!‬
‫אל תדבר שטויות. שניכם שיכורים.‬
‫נו? תגיד לו אם טורקיה תהיה כמו איראן!‬
‫רגע.‬
‫שהוא יגיד בעצמו, הארוס.‬
‫סליחה. ארשאן…‬
‫אל תתערב.‬ ‫-תראה, ארשאן,‬
‫אמין בא למדינה שלנו.‬
‫הוא יעשה סרט מצוין, ואנחנו נשתתף בו.‬ ‫אתה מעליב אותו!‬
‫זה עומר שריף הבא שמדבר?‬
‫מי זה שמדבר?‬ ‫-זה עומר שריף הבא.‬
‫מן הסתם.‬ ‫-יש קו שמפריד בינינו,‬
‫או שזה עומר שריף הבא?‬
‫אתם לא מתייחסים לארשאן כמו שצריך. נמאס לי!‬
‫שתוק! אתה בקושי עומד!‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-מי אתה?‬
‫אייהן אישיק.‬
‫אלוהים!‬
‫אייהן אישיק!‬
‫אייהן היקר, אני נרגש לראות אותך כאן.‬ ‫הערב רק הולך ומשתפר.‬
‫אני רוצה שתשחק בסרט שלי. בוא, בבקשה.‬
‫כן, לך.‬
‫תשחק גם בסרטים איראניים מהוללים.‬
‫כן! תעשה את זה!‬
‫וגם הוא! אלן דלון החדש!‬ ‫-לא…‬
‫בבקשה…‬ ‫-לא.‬
‫ארשאן, מה אתה עושה?‬ ‫אני בקושי מזהה אותך.‬
‫אני מזהה אותך! סופיה לורן החדשה!‬
‫אה? חדשה!‬
‫גם הוא חדש. הוא חדש. כולם חדשים!‬
‫הם כולם. אני ישן! ארשאן הישן!‬
‫בסדר?‬
‫הוא נפל. אני המנצח.‬
‫ארייטיש…‬ ‫-ניצחתי.‬
‫קחו אותו בחזרה למשרד.‬
‫פקבאדי.‬
‫זה מה שאמרתי לו?‬
‫הפעם באמת הגזמת.‬
‫ארשאן, אני פיכח, ואני חוזר ואומר:‬ ‫האיש הזה הוא סלים השועל.‬
‫ארשאן שם. תגיד לו!‬
‫תחזיק את זה.‬ ‫-לא אכפת לי מה את חושבת.‬
‫היינו לא בסדר.‬
‫הממזר שיגע אותי לגמרי!‬
‫הייתה שם גם קנאה.‬
‫אני מניחה שקינאת באלב.‬ ‫-אולי.‬
‫היא נהגה לומר שלעולם לא תתחתן שוב.‬
‫לא משנה. אני אטפל בזה.‬
‫אזמין אותו אליי. אארח אותו.‬
‫ואתקשר לאלב ואבקש סליחה.‬
‫הוא אדם חכם מאוד.‬
‫הוא שונה. היו לו חיים קשים.‬
‫הוא נלחם. יש בו להט.‬ ‫והוא רוצה לעשות את סרט חלומותיו.‬
‫הוא בדיוק כמוני.‬
‫אבל זה שיש לו גלימה,‬ ‫זאת לא סיבה לרייר עליו.‬
‫איך קוראים לסרט שלו?‬ ‫-״פגיון גלאטה״.‬
‫״פגיון גלאטה״. מעניין.‬ ‫-כן.‬
‫בינתיים ישתתפו בו אלטין,‬ ‫מועמר, ואלב כמובן.‬
‫ושני שחקנים בריטים יצטרפו בשבוע הבא.‬
‫הוא גם רוצה שפיירו יעשה אודישן.‬
‫הוא קלט שהוא לא באמת אייהן אישיק.‬
‫מה קורה, פרידה? שלום.‬
‫נחשי מה קרה אתמול?‬
‫שלום.‬
‫מה קורה, ארשאן?‬ ‫-מה זה פה?‬
‫יום העצמאות של טשביקייה?‬
‫הוא ביקש ממני להצטלם בתלבושת מקומית.‬
‫פרידה, אלב רוצה שתתקשרי אליה.‬
‫טוב.‬
‫איזו דמות תשחק?‬
‫לקוח במספרה שהגיבור הולך אליה.‬
‫בפלאשבק?‬ ‫-לא.‬
‫הוא רוצה להראות אותנו בתרבוש.‬
‫משהו פה חשוד.‬ ‫-הוא לא צריך להראות אותנו בתרבוש.‬
‫אתה רוצה שאלך ככה? זה לא מקומי.‬
‫די, אתם פרנואידים.‬
‫קראתי את התסריט.‬
‫הוא על גניבת פגיון גלאטה.‬ ‫הוא יצולם בארמון טופקאפי.‬
‫אתה רואה? הם ישברו את הרעפים!‬
‫יש לו אג׳נדה נסתרת,‬ ‫או שאני לא מבין מהחיים שלי.‬
‫מה הגרסה הקצרה?‬ ‫-אני לא מבין מהחיים שלי.‬
‫את מי תשחק?‬
‫לקוח במספרה שהגיבור הולך אליה.‬
‫בפלאשבק?‬ ‫-לא.‬
‫את מי תשחק?‬
‫לקוח במספרה שהגיבור הולך אליה.‬
‫בפלאשבק?‬ ‫-לא.‬
‫״פגיון גלאטה״, מה?‬
‫הוא לא צריך להראות אותנו בתרבוש.‬
‫סרטץ׳ מלחין את המוזיקה לסרטים שלנו.‬
‫כששואלים אותו מתי המוזיקה תהיה מוכנה,‬ ‫הוא תמיד אומר…‬
‫״תקבל אותה בזמן״.‬ ‫-תמיד.‬
‫אני בודק מה שלום האיראני. סלחו לי.‬
‫ארשאן, תיזהר בדבריך. אל תשבור לבבות.‬
‫לא, יקירתי.‬
‫בבקשה…‬
‫ככה…‬
‫תורך.‬
‫אם כן…‬
‫ח׳ 8, ו… פיניטו, בייבי.‬
‫זה מותר? הוא על ארבע.‬
‫מותק, היא עובדת עליך.‬
‫לא, זה לא ככה.‬
‫מוח מבריק. מרשים ביותר.‬
‫אדון ארשאן.‬
‫אלב, אפשר לקחת את אמין לרגע?‬
‫בסדר, אבל תחזיר אותו. אני אצטרך אותו.‬
‫בבקשה. ארשאן…‬
‫אלב.‬ ‫-אהובי, ארוסי…‬
‫הראו לך את איסטנבול?‬ ‫-כן.‬
‫אכלת קבב?‬ ‫-חריף.‬
‫לא חריף מדי, אני מקווה.‬
‫סליחה על אתמול. שתיתי יותר מדי אלכוהול.‬
‫ארשאן, שכח מזה.‬
‫נהנית כל כך…‬
‫אחרי הכול, כולנו בני אדם. רוצה?‬
‫תודה.‬
‫אדון ארשאן, אצלנו,‬
‫יש אמרה. פתגם.‬
‫כן, ככה אומרים.‬
‫אדון אמין, במה עוסק הסרט שלך?‬
‫שאלה טובה מאוד. אנסה להסביר לך.‬
‫שם הסרט הוא ״פגיון גלאטה״.‬
‫זה סרט בלשי.‬
‫אני רוצה שיהיו קונפליקטים בין הדמויות.‬
‫יש בו התנשאות או השפלה?‬
‫סליחה?‬ ‫-כמו זה. כמוהו.‬
‫מה זה?‬
‫סתם, התלבשתי סולידי. שום דבר מיוחד.‬
‫אהלן וסהלן!‬
‫זאת ערבית, לא פרסית!‬
‫אדון מאמי!‬
‫או שמא…‬
‫עומר שריף החדש?‬
‫אכפת לך להסתובב בשבילי?‬
‫יפה מאוד.‬
‫אני כבר כמעט רואה את הדמות.‬
‫גם אני כמעט רואה את הדמות.‬
‫נכון?‬
‫ממש וואו.‬
‫מועמר ראדו הגדול. זה מה שנהיה ממך?‬
‫מה קרה? מה הבעיה שלך?‬
‫אדון פריאד.‬
‫-מה?‬
‫הארט דירקטור שלנו הכין‬ ‫העתק מושלם של פגיון גלאטה.‬
‫העתק מדויק?‬ ‫-כן, העתק מדויק.‬
‫יופי.‬ ‫-באמת?‬
‫אראה לך אותו, אם אתה רוצה. מכאן בבקשה.‬
‫אשמח. ברשותכם.‬
‫בבקשה.‬ ‫-מכאן.‬
‫כי הוא הכין העתק מדויק.‬
‫ערב טוב.‬
‫זה צמד?‬
‫אם אוכל להתקדם בכיוון שאני רוצה,‬ ‫עם כל הציוד,‬
‫זה יהיה סרט באיכות גבוהה מאוד.‬
‫אדון.‬
‫זה פיירו. ארט דירקטור.‬
‫פגיון. אותו דבר.‬ ‫-הוא באמת זהה!‬
‫אהובי, הקולנוע הטורקי הוא הכי טוב.‬
‫בארמון טופקאפי אותו דבר, כן?‬ ‫-כן.‬
‫אמין… בורסה.‬
‫״חרב ומגן״.‬
‫״כבד הוא הפגיון״.‬
‫מה? סליחה…‬
‫״כבד הוא הפגיון״.‬
‫פגיון, כן.‬ ‫-פגיון.‬
‫כן?‬ ‫-אתה מוכן?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫הוא יושב פה מולי.‬
‫על מי אתה מדבר?‬
‫על מי נראה לך? אמין פריאדי.‬
‫כלומר סלים השועל.‬
‫יא שמוק! הוא כאן, אצלי! תנתק!‬
‫אוי, מסכן…‬
‫גם אתה נפלת בפח, ארשאן.‬
‫להתראות.‬
‫אז זהו זה.‬
‫הפלת בפח את כולם, אבל לא אותי.‬
‫סליחה?‬ ‫-אם תענוד לה טבעת, סבבה.‬
‫משקר לה ואומר שאתה עושה סרט… בסדר.‬
‫הכול טוב, אבל לא יכולת‬ ‫לבחור שם יותר מוצלח?‬
‫סליחה?‬
‫אתה מנסה להגיד שאתה לא…‬
‫מי?‬
‫אמין פריאדי.‬
‫הם כפילים. כל אחד היה מתבלבל ביניהם.‬
‫אני רוצה לכעוס, אבל לא מסוגל.‬
‫שיקרתי לך פעם?‬
‫לא חשוב. זאת לא הפואנטה.‬
‫הקשבתי לכל הפרטים של הפרויקט שלו.‬ ‫לכל הפרטים.‬
‫אגיד לאלב כשהיא תגיע.‬
‫מה קרה?‬ ‫-או…‬
‫עומר שריף! שב.‬
‫אלב, ברוכה הבאה.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫תן לי לשמוח לשם שינוי!‬
‫סיאל והאחרים עושים איתו חזרה.‬
‫בקושי יכולתי להגיע הנה.‬
‫עשר דקות יספיקו לזה.‬
‫שתוק. ארשאן, מה קורה פה?‬
‫אלב, את לא במצב לשמוע מה ארוסך עושה,‬ ‫כי את מסונוורת מרוב אהבה.‬
‫על מה הסרט? גניבה.‬ ‫איפה הוא מתרחש? בארמון טופקאפי.‬
‫שלום.‬ ‫-יא אללה איתך…‬
‫באמת, יא אללה איתך!‬
‫מלקק לבמאי מזרחי כדי להתחנף למערב.‬
‫כל הכבוד לך!‬
‫יש לנו פה הזדמנות.‬ ‫הוא מנסה להתקבל לפסטיבל קאן.‬
‫הוא רוצה לעשות פרסומת לטורקיה.‬ ‫לפתוח לנו דלתות.‬
‫אתה לא רוצה שיכירו אותנו באירופה?‬
‫למה, אותך מכירים שם?‬ ‫-לך תזדיין.‬
‫תענה על השאלה. מכירים אותך שם?‬
‫כן!‬
‫יופי.‬ ‫-יופי.‬
‫אלב, הוא ילך לארמון טופקאפי‬ ‫ויגרום לכולם להאמין שהוא עושה סרט,‬
‫ואז הוא ייקח את הפגיון האמיתי,‬
‫ישאיר במקום את הפגיון שפיירו יצר,‬
‫ויברח!‬
‫הוא מנצל אתכם! הסרט הזה הוא תרמית!‬
‫אתם תשבו 40 שנה בכלא! 40 שנה!‬ ‫-אתה חושב שהוא מסוגל לזה?‬
‫מי שמסוגל לעשות את זה לגבות של מאמי‬ ‫מסוגל לכל דבר!‬
‫אם הוא ייקח את הפגיון לפריז,‬ ‫הוא יוכל למשכן אותו?‬
‫אלב, את מדברת בחוסר היגיון.‬
‫אני צריכה לחשוב על העתיד שלי.‬
‫אם תשתתפו בסרט הזה,‬ ‫אני נשבע שאדווח עליכם למשטרה.‬
‫אם מישהו מנסה לגנוב‬ ‫את פגיון גלאטה מארמון טופקאפי,‬
‫אני אושיב אותו על אובליסק‬ ‫ואגיד לאנשים לזרוק עליו מטבעות בשביל המזל,‬
‫או ששמי אינו ארשאן קונרי!‬
‫שמע, בלי להעליב, זה נשמע קצת מוגזם.‬
‫טוב, אז שיהיה על עמוד.‬
‫ארשאן, צר לי, אבל אני רוצה‬ ‫להגיע לפסטיבל קאן. זאת האמת.‬
‫באמת?!‬ ‫-ארשאן…‬
‫מאז שהוא אמר שאני עומר שריף החדש,‬
‫אתה מתנהג מוזר נורא.‬
‫הבטחנו לו הבטחות.‬
‫אני לא יכול לאכזב אותו עכשיו!‬
‫אתה יכול להדגיש את הגבות קצת יותר.‬
‫מספיק עם השטויות.‬ ‫-זו תשובתך הסופית?‬
‫מחר מצלמים בארמון טופקאפי!‬ ‫מישהו רוצה את הלו״ז?‬
‫תני את זה.‬ ‫-אני אתלבש כמו מקומי.‬
‫יופי.‬ ‫-יופי, אין לי צילומים בבוקר.‬
‫הוא כבר נכנס להם מתחת לעור.‬
‫קדימה ואחורה.‬
‫אהובי.‬ ‫-אהובתי.‬
‫בהצלחה, יקירי.‬ ‫-תודה.‬
‫לאירופה.‬ ‫-לאירופה.‬
‫לאירופה.‬
‫אהובתי.‬
‫אדון אייהון.‬
‫הפגיון?‬ ‫-זה הפגיון.‬
‫הפגיון האמיתי. זה ההעתק.‬
‫רק שלא נתבלבל ביניהם.‬
‫אחרת…‬ ‫-מה?‬
‫יזיינו אותנו.‬
‫בטח.‬
‫לא לגעת בפגיון. בוודאי.‬
‫הוא אומר לא לגעת.‬
‫ומאשימים אותו בגניבה.‬
‫חלילה.‬ ‫-בטח.‬
‫הנה.‬
‫קאט!‬
‫זה סוף הדרך שלך.‬
‫שחקנים, לא לדאוג.‬
‫מה זה?‬
‫אדוני, זה האיש שמתכנן‬ ‫לגנוב את פגיון גלאטה.‬
‫קוראים לו אמין פריאדי.‬
‫אמין פריאדי?‬
‫כן.‬
‫זה אני, אמין פריאדי.‬
‫אני לא מאמין, אדוני!‬
‫איזה כבוד!‬ ‫גאוות הקולנוע האיראני, אדון אמין!‬
‫העונג כולו שלי.‬
‫מה העניין?‬ ‫-אדוני…‬
‫תן את זה.‬ ‫הם הכינו העתק של פגיון גלאטה.‬
‫בטח. הם יוצרי סרטים.‬
‫זה באמת העתק מצוין. בראבו.‬
‫זה לא היה כזה קשה…‬
‫אפשר לראות את הרישיונות שלך וכל זה?‬
‫בטח.‬
‫מאמי, תביא את הקלסר בבקשה.‬
‫מיד נראה לך אותם.‬ ‫-הנה.‬
‫תודה. הנה לך, בבקשה.‬
‫זה הרישיון ממשרד התרבות.‬
‫הנה החתימות.‬
‫אלה האישורים ממועצת אתרי המורשת,‬
‫וזה האישור ממשרד ראש הממשלה.‬
‫ואלה ההיתרים ממשרד החוץ ומרשות המס.‬
‫ושים לב,‬
‫בעמוד האחרון,‬
‫מכתב המלצה מהנשיא בכבודו ובעצמו.‬
‫חסר להם היתר ממשרד החקלאות.‬
‫תראה לנו היתר ממשרד החקלאות!‬
‫אדוני, סליחה שהפרענו לך בעבודה.‬
‫הם אמרו שאתה מתכוון לגנוב את הפגיון.‬
‫מה?!‬
‫מה? אתם קוראים לי גנב?‬
‫אתה בסדר, אהובי?‬
‫אלב…‬ ‫-יקירי!‬
‫אני לא בסדר.‬
‫סיימנו! לעצור הכול! קאט!‬
‫לא, אדוני…‬
‫בוא נמשיך בצילומים.‬ ‫-לא!‬
‫בבקשה, תמשיך לקדם את המדינה שלנו.‬
‫אדוני, אני לא מכונה.‬
‫אני אומן.‬
‫אדון ארשאן, באמת עלית לי על העצבים.‬
‫קראת לי גנב.‬
‫אני לא גנב.‬
‫אמין…‬ ‫-לזה לא ציפיתי ממך.‬
‫בסדר, תמשיך בצילומים.‬
‫לא אצלם פה שום דבר.‬
‫אצלם את הסרט הזה בצרפת.‬
‫בפריז, בלובר!‬
‫אדון אמין…‬ ‫-אדוני!‬
‫אדוני השוטר…‬ ‫-תמשיך בצילומים, בבקשה!‬
‫מותק…‬ ‫-בוא נגיע להסכמה.‬
‫אדוני…‬ ‫-אמין!‬
‫אמין!‬
‫אמין פריאדי!‬ ‫-עצור!‬
‫לבשתי כל מיני תלבושות בשבילך!‬
‫אתה תצלם את הסרט הזה,‬
‫או שאני חותך את עצמי!‬
‫אל תיגע בפגיון!‬
‫זה הסרט שלי, נכון? ואני לא מצלם!‬
‫שתוק! לא תצלם, אה?‬
‫שתוק! נראה אותך!‬
‫אני אחתוך את עצמי!‬ ‫-בראבו. ממש קידמת את המדינה שלנו.‬
‫נראה אותך!‬ ‫-די כבר!‬
‫נראה אותך!‬ ‫-תירגע.‬
‫אמין פריאדי, אה?‬ ‫-עזוב אותו.‬
‫תצלם!‬
‫טעות. קורה. טעינו.‬
‫נראה שהוא עשה עבודה טובה. קראתם?‬
‫זו תמונה מהפסטיבל?‬
‫כן. תראו אותה גם למועמר.‬
‫- פריאדי מצא את עומר שריף החדש:‬ ‫הליל ארגון -‬
‫לפחות זה מישהו שאנחנו מכירים.‬
‫יצאתי מזה עם סיפור נהדר, אבל בלי כסף.‬ ‫-מפתיע.‬
‫עיסא, תמזוג לי וויסקי, מותק.‬
‫מכרתי את הטבעת. היא לא הייתה שווה הרבה.‬
‫הטבעת הייתה מזויפת?‬ ‫-טוב, לא שווה מיליון. תודה.‬
‫אמרתי לך שהוא חמור.‬
‫איך קראו לסרט שלך, ארשאן?‬
‫זה מה שיש לי. זה מספיק?‬
‫פקבאדי.‬
‫זה סרט על ערכים.‬
‫אני אהיה השותפה שלך.‬
‫שותפה? קחי את כולו!‬
‫היה היה פעם‬
‫נוסע ושמו פקבאדי.‬
‫עם תרמיל על גבו,‬
‫ומקל בידו,‬
‫וכובע על ראשו,‬
‫הוא תר לו מעיר לעיר.‬
‫אתה ממציא את כל זה על המקום?‬
‫לא, אני חושב על זה כבר שנים.‬
‫- קונרי פילם -‬
‫- פקבאדי -‬
‫עיניו של פקבאדי לא ראו,‬ ‫אך אוזניו היו חדות,‬
‫ואפו היה מסוגל להריח‬ ‫אפילו את המשמש בדמשק.‬
‫בכל אשר הלך, לעתים הפיץ אור מאיר,‬
‫ולעתים חשיכה שהסתירה חסרונות.‬
‫לא פת לחם, לא מלבושים…‬
‫חיוך לבבי הספיק לפקבאדי.‬
‫הוא ישן מעט, אכל מעט, ושתה מעט.‬ ‫הוא שמר על הגזרה.‬
‫כל מי שישב איתו חש מיד רוגע וקלילות,‬
‫וקיבל הערכה עמוקה לחיים.‬
‫האגדה מספרת שכל מי שפקבאדי נגע בו‬
‫חי עד גיל מאה.‬
‫מי שפגש בפקבאדי בראש חודש,‬
‫ונתן לו מזון ומשקה,‬
‫לא רק הפך לסייף בלתי מנוצח,‬
‫אלא זכה גם לבונוסים כגון‬ ‫חופש תנועה בשבע הממלכות וכרטיס ויזה זהב.‬
‫מה דעתך, נזאר?‬
‫יפה מאוד, אדוני.‬
‫זה אמנם מוגזם, אבל יש לזה חסרונות.‬
‫הסיבה לכשלוננו היא תמיד‬ ‫אלה שמפיצים מידע שגוי. נגיד.‬
‫תן את זה.‬ ‫-קח.‬
‫איך זה עכשיו?‬ ‫-וואו. נוצץ.‬
‫זה נוצץ, אבל תראה מה יש לנו‬ ‫אחרי שעברנו בשלושה כפרים!‬
‫לחם שיפון, בצל…‬
‫מה זה?‬
‫משרוקית מחרס. שמים בה מים…‬
‫ונושפים.‬
‫זה לא לעניין.‬
‫הבטחתי להם שיחיו עד גיל מאה,‬
‫והם נותנים לי חצי קילו בורגול?‬
‫האנשים רעבים.‬
‫אז מה?‬
‫אני מספק להם שירות רפואי חיוני.‬
‫לא משנה. מה בתפריט?‬
‫שני צולעים, אחד מפרכס, ואחד אידיוט.‬
‫טוב, נתחיל בצולע.‬
‫״כף רגלו לא תדרוך על אדמה או על דשא.‬
‫אם מוט הבשר הוא התרופה…״‬
‫״תכניס להם בהפוכה.״‬ ‫-אתחיל בזה.‬
‫יופי.‬
‫הנח את הרגל על כתפי.‬
‫תניח את הרגל על הכתף שלו.‬
‫בוא הנה.‬
‫תני את זה ולכי.‬
‫לך.‬
‫קמצוץ מזה,‬
‫קמצוץ מזה…‬
‫חבשת את זה, קורישה?‬ ‫-כן, אחותי.‬
‫שתה את זה, חייל יקר.‬
‫שתה את זה כל בוקר, רותח. בסדר?‬
‫מה שתגידי, דוקטור.‬
‫אתה יכול לקרוא לי דבשה.‬
‫שלא יחשבו שאני גבר.‬
‫בבקשה. דרך צלחה, חייל יקר.‬
‫אני ממש עייפה, קורישה.‬
‫בקושי יש לי זמן לסיגריה.‬
‫אבל זה אנכרוניסטי!‬
‫בדיוק על זה אני מדברת.‬ ‫זמן. יש בעיה של זמן.‬
‫אין דבר, דבשה.‬
‫אנחנו עוסקות במדע חיובי.‬
‫אבל לולא ההון המשפחתי,‬ ‫כבר היינו מתות ברעב.‬
‫אני לא מבינה אנשים.‬
‫כל מה שמעניין אותם זה אגדות וכשפים. תראי.‬
‫שמעת על הנוכל הזה?‬
‫״הקאדי של הורדוואט היה אצלו‬ ‫וחזר ללכת תוך יומיים.״‬
‫חבל. ״רופא אליל מרפא שושנת יריחו.‬
‫הנחות לגמלאים ולאלמנות.״‬
‫פקבאדי.‬
‫רק צרות הוא מביא, הממזר הזה.‬
‫סליחה,‬
‫יש לכן איזה אנטי היסטמין?‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫זה החיסרון של המדע!‬
‫הוא הלך בלי לקבל תרופה.‬ ‫מה יכולנו לעשות? לשקר לו?‬
‫אבל אם היינו מעיפות לו שתי סטירות‬ ‫ואומרות לו שהוא הבריא, הוא היה מאמין.‬
‫נכון.‬
‫מה הבעיה שלו?‬ ‫-תראה.‬
‫היי!‬
‫תגיד לו להשתמש ביד השנייה.‬ ‫-תשתמש ביד השנייה.‬
‫שני שזיפים מיובשים. לך מפה!‬ ‫-לך!‬
‫לא ייאמן.‬
‫דימוי עצמי נמוך, חוסר ביטחון עצמי,‬
‫וגם…‬
‫משהו פרטי.‬
‫תיכנסי, בבקשה.‬
‫שקט!‬
‫מה זה היה?‬
‫כן?‬
‫נפלה לי הרעלה.‬
‫תוכלי להרים אותה בקלות אם רק תתכופפי.‬
‫מה העניין?‬ ‫-הרצון הטוב שלי תמיד מסבך אותי בצרות.‬
‫ויש לי גם…‬
‫מצוקה פנימית.‬
‫אם תדחפי, אולי זה יצא מהצד השני. תנסי.‬
‫אדוני…‬
‫צא!‬
‫כדאי להיזהר. הזמנים משתנים.‬ ‫כולם ערמומיים היום.‬
‫אל תדבר שטויות.‬
‫אני ממשש כפריים מצחינים כבר שעות.‬
‫עוף מפה.‬
‫זוכר מה קרה בשנה שעברה באשמר?‬ ‫בגלל תנועת ה״מי טו״ נאלצנו…‬
‫עוף מפה! קישטה!‬
‫לך!‬
‫בבקשה, גברתי.‬
‫המזרן כאן?‬ ‫-כן.‬
‫אז הבה נשב יחדיו.‬
‫עוד רגע.‬
‫מה מפריע לך, אחי?‬
‫ורטיגו.‬
‫כל הזמן מסתובב לי הראש.‬
‫והאוזניים כואבות לי כל הזמן.‬
‫אבוי. גם לזה אין תרופה.‬
‫אז איך הטיפוס הזה יטפל בו?‬
‫שקט! אני באמת סקרנית.‬
‫אתגנב פנימה ואנסה לראות‬ ‫איך הוא מרמה אותם.‬
‫גם אני.‬ ‫-טוב.‬
‫בואי נתכסה.‬
‫הוקל לך?‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני מרגישה שמשהו שורף לי.‬
‫כן, זה קורה לפעמים.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫אני רק בודק בספר. או זה או זה.‬
‫מספיק, טוב? בוא נדבר גלויות.‬
‫אתה לש אותי כמו בצק כבר חצי שעה. די כבר.‬
‫רואה? חזר לך הביטחון העצמי.‬
‫מה הייתה הבעיה השנייה?‬
‫אל תבזבז את זמני.‬
‫את רוצה שאכבה את האור?‬
‫אתה עיוור, לא? בוא כבר.‬
‫אני עיוור. אני בא.‬
‫שערורייה!‬
‫איזה חזיר! אין לו בושה?‬
‫צריך לשבור לו את הראש.‬
‫…פעם אחת בבוקר,‬ ‫לפני האוכל. זה יעשה לך טוב.‬
‫בבקשה. שני מטבעות כסף.‬
‫שני מטבעות כסף?‬
‫זה מספיק?‬
‫בטח.‬
‫תמורת שני זיתים בלבד, היינו מז…‬
‫מטפלים בכל הכפר.‬
‫עזוב אותך מכל השאר. תתקע את כל מי שיבוא,‬ ‫ויחד נעשה כסף. אתה בעניין?‬
‫מה נראה לך? כמה אפשר לאכול בורגול?‬
‫אם זה מקובל עליך, אלך לי לדרכי.‬
‫זה מקובל עליי, אבל מי את?‬
‫אני תמרה, פיית התשוקה.‬
‫המתנה שלך בידיי, הכסף שלי בידיך.‬
‫פקחתי את עיניך וסימנתי את דרכך.‬
‫דרך צלחה.‬
‫אני רואה!‬
‫ככה זה יהיה מעכשיו.‬
‫אני רואה!‬
‫אני רואה, לעזאזל!‬
‫דלת! אוהל!‬
‫מטבעות כסף!‬
‫אני רואה.‬
‫כל הכבוד!‬
‫אני רואה, לעזאזל.‬
‫לא ראינו כלום. הרגע הגענו.‬
‫תיפטרי מאחותך ותפתחי בית מרקחת משלך.‬
‫תיכנסי לתחום תכשירי הטיפוח.‬
‫את תעשי ים כסף.‬
‫לא, תודה.‬
‫בסדר. רק בחנתי אותך.‬
‫את תמרה.‬
‫אבל למה? למה עזרת לו?‬
‫וגם שני מטבעות כסף…‬
‫הוא ירוויח הרבה יותר.‬
‫מי שזורק זין, הזין חוזר אליו כמו בומרנג.‬
‫תזכרו את זה.‬
‫כל דבר בעתו.‬
‫יש פה מישהו עם כינים. להכניס אותו?‬
‫בוא הנה.‬
‫רואה את זה?‬ ‫-כן.‬
‫רגע, מה? אתה רואה?‬
‫אני רואה! ראיתי את האור!‬
‫חסל סדר עיוורים, צולעים,‬ ‫מכונמים, מרטיבים במיטה!‬
‫תכתוב על הפתח:‬ ‫״פקבאדי עלה על דרך המלך״!‬
‫די!‬ ‫-מה די?‬
‫שתי דקות עבודה, ותראה מה קיבלתי!‬
‫חוץ מזה…‬ ‫-חוץ מזה, מה?‬
‫איבדתי את מגע הקסם שלי, אבל לא אכפת לי.‬
‫אני אוהב כסף נוצץ!‬
‫אבל מה לגבי האגדה של פקבאדי?‬
‫האגדה של פקבאדי? שמישהו אחר יכתוב אותה.‬
‫חומד את הכסף, לזיין זה נחמד לי.‬
‫את הקסם איבדתי, ובכלל לא אכפת לי.‬
‫באמת נכתוב את זה על שלט?‬
‫חכה. אל תכתוב את זה.‬
‫תכתוב ככה:‬
‫״תרפיה״. אנשים יבינו.‬
‫בהצלחה עם זה.‬
‫אני רואה!‬ ‫-יופי לך.‬
‫אבדוק בחוץ.‬ ‫-אני ארפא את כולן.‬
‫מחולה לחולה, כוחנו עולה.‬
‫פקבאדי חמד כסף, וכישרונו נלקח ממנו.‬
‫הוא הפסיק לטפל בחולים ובדואבים.‬
‫אנשים עברו לעמוד בתור אצל קורישה ודבשה.‬
‫חוץ מחלכאים ונדכאים, כל מי ששכל בראשו‬
‫רצה להיות מטופל על ידן.‬
‫אך האם פקבאדי גווע ברעב?‬
‫להפך.‬
‫השמועה על התרפיה שלו עשתה לה כנפיים.‬
‫המטופלות היו מרוצות,‬ ‫אך המטפל לא היה חף מבעיות.‬
‫טיפול אישי.‬
‫באת למקום הנכון.‬
‫יבוא!‬
‫תודה.‬
‫תיכנסי.‬
‫הייתה ארוחה טובה. מה הסיכום?‬
‫צמיד, 22.‬
‫22, 25.‬
‫אקבל מקסימום שמונה מטופלים ביום.‬
‫אחרת קשה לי להתרכז.‬
‫מה השיעול הזה?‬ ‫-סתם.‬
‫סתם שיעול.‬
‫שתה מים.‬
‫פעם,‬
‫היית מניח עליי יד וזה היה נרפא.‬
‫די כבר, למען השם.‬
‫אני רוצה להקים מרכז טיפולים על גדת נהר.‬
‫בוא נצא מהאוהל הזה.‬
‫מה זה בכלל?‬
‫אומרים שכשעיוור חוזר לראות,‬ ‫הוא רואה למרחקים. תגיד לי,‬
‫מה לדעתך יקרה לנו בסוף?‬
‫מה שיהיה, יהיה.‬
‫אז אל תהיה פרנואיד.‬
‫ארפא את הפרנויה שלך תוך פגישה אחת.‬
‫ערב טוב.‬
‫זין בעין!‬
‫אפשר לקבוע פגישה למחר?‬
‫מחר…‬
‫מחר זה בסדר.‬
‫אבל הוא אמר שנעזוב. מתי בדיוק?‬
‫מתי נראה לך?‬
‫שיגיע הנה בזמן.‬
‫אשקר המפורסם יהיה כאן.‬
‫תכתוב את זה.‬
‫הוא סובל ממופנמות קשה, תלותיות רגשית,‬
‫מנטליות קורבנית,‬
‫ודימוי עצמי נמוך.‬
‫תגיד לפקבאדי שיכין את התרופות המתאימות.‬
‫מי זה בכלל אשקר המפורסם?‬
‫פקבאדי יצטרך חמש שעות בשביל…‬
‫בכל אופן, זה יצריך ממנו הרבה זמן.‬
‫אז גם התשלום יהיה גבוה.‬
‫אתה משתעל.‬
‫לך לבנות ותבקש מהן תרופה.‬
‫חבל שתתבזבז.‬
‫בסדר.‬
‫טוב…‬
‫לילה טוב.‬
‫תראי מה זה. אנחנו עמוסות במטופלים,‬
‫ובמקום שיפשוט את הרגל, הוא דווקא משגשג.‬
‫הוא כרת ברית עם השטן. זה לא פשוט.‬
‫מי משתעל כל הזמן?‬
‫זה לא המשרת של פקבאדי, נג׳יס?‬
‫לבריאות לך.‬
‫אתה לא מתבייש במה שאתם עושים?‬
‫כן, אבל מה אני יכול לעשות?‬
‫מחר נעזוב.‬
‫יבוא אלינו מטופל מפורסם,‬
‫ואז נתקפל ונלך.‬
‫המפורסם…‬
‫אשקר המפורסם.‬
‫אשקר?‬
‫גם אני לא יודע מי זה.‬
‫הוא ארג את גורלו במו ידיו.‬ ‫רק למוות אין תרופה.‬
‫החל מעכשיו, כדאי להתבונן.‬ ‫גרעיני חמניות יספקו את כל צרכיכן.‬
‫מי זה?‬
‫זה אשקר.‬
‫זין בעין!‬
‫זה הוא?‬
‫זה אשקר, המטופל שלנו?‬
‫לא, רגע. אשקר?‬
‫היא אמרה ״דימוי עצמי נמוך״. לעזאזל…‬
‫רק דקה.‬
‫השפן הקטן שכח לסגור הדלת…‬
‫מספיק! הוא כאן! הוא הגיע!‬
‫מי הגיע?‬ ‫-הסוף שלנו!‬
‫אשקר. אשקר הלוחם.‬
‫זו הייתה מלכודת.‬
‫תקפל הכול. חייבים להסתלק מפה.‬
‫השומרים שלו כאן,‬ ‫עם חרבות ורומחים. הם יזיינו אותנו.‬
‫הם ישפדו אותנו!‬ ‫-תקשיב.‬
‫בוא נעבוד על מחשבות חיוביות.‬ ‫אתה מתמקד רק בשלילי.‬
‫אל תעלה לי על העצבים!‬ ‫הם באו לזיין אותנו, אמרתי לך!‬
‫די כבר עם זה. דפקת כבר את כל העולם,‬ ‫ועכשיו אתה רוצה לדפוק אותי?‬
‫חכה! זאת התשובה!‬ ‫-אל תשגע אותי!‬
‫הרסת אותי! תתקפל, אנחנו עוזבים.‬
‫מה יש לך בתיק?‬ ‫-זהב וכל זה.‬
‫חכה. התחרטתי. אני לא עוזב.‬
‫אני פקבאדי. נראה אותו! רגע…‬
‫נגיד לו שאנחנו סגורים וזהו.‬
‫הרסת אותי!‬ ‫-לא הרסתי.‬
‫תוציא את זה מהראש.‬
‫לך תזדיין!‬
‫תעצום עיניים.‬ ‫-לא!‬
‫ברוך הבא, אשקר.‬
‫אלה האחיות דבשה וקורישה.‬
‫סיפרתי לך על הרפואה המודרנית שלהן.‬
‫שמעתי עליכן רבות.‬
‫בהחלט נבוא לבקר.‬
‫מה אתה אומר, דוקטור?‬
‫אנחנו תמיד מכבדים את הדור הצעיר.‬
‫נמשיך בביקורנו,‬
‫ונכתוב את הפסקה האחרונה של האגדה.‬
‫המפקד אשקר…‬
‫פקבאדי עבר על רשימת הבעיות שלך‬ ‫ואמר שאין לו תרופה.‬
‫הוא מציע שתחפש תרופה ברפואה המודרנית.‬
‫תעיפו את הזבל הזה ממני.‬
‫אפשר לדבר רגע?‬
‫קחו אותו מכאן!‬ ‫-המפקד!‬
‫לא כדאי לך לעשות את הטעות הזאת!‬
‫״שולח מעומק הלב‬
‫עם אהבתנו מהשמיים‬
‫אחבוש כתרים כחולים‬
‫הו, אנא‬
‫בואי תהיי איתי…״‬
‫חדל! עמוד זקוף.‬
‫אתה האיש אשר קרוי פקבאדי.‬
‫כן, אדוני.‬
‫כמה כסף אתה עושה בחודש?‬
‫חמשת אלפים לירות.‬ ‫-שמענו על המחברת המפורסמת שלך. זאת היא?‬
‫אדוני, המחברת חסרת משמעות. היא פרטית…‬
‫ובכן, אדון פקבאדי,‬
‫אומרים שאתה מטפל,‬
‫שלוקח כסף וזהב מאנשים.‬
‫תדגים בפנינו, מועצת החכמים,‬ ‫איך אתה מטפל באנשים,‬
‫ואנחנו נעניק לך רישיון,‬ ‫או נסגור לך את העסק.‬
‫או נשבור את החותם.‬
‫מה אתה אומר, מאסטר פיידה?‬
‫בסדר גמור, אדוני.‬
‫אדוני, לא נראה לי‬
‫שטיפול יעזור…‬
‫איך עושים את זה?‬
‫אני צריך לפשוט את הגלימה?‬
‫אל תפשוט אותה.‬
‫אדוני, אתה יודע, דברים כאלה…‬
‫איך עושים את זה?‬
‫תעשה כמו שמודגם פה.‬
‫תעשה את זה או שאתעצבן.‬
‫אדוני, אני…‬
‫בדרך כלל, כשמישהו פונה אליי,‬
‫אני שואל אותו מה הבעיה שלו.‬
‫שאשאל אותו? מה הבעיה שלך?‬
‫יש לי פתיל קצר. ועודף מחשבות.‬
‫בעיות כאלה הן לא הצד החזק שלי.‬
‫כשמישהו אומר לי דבר כזה,‬ ‫אני שולח אותו לרופא רגיל.‬
‫לך לרופא אמיתי, אחד שעוסק ברפואה.‬
‫מה שאני עושה זאת רפואה משלימה.‬ ‫מה שאתה צריך זה רופא רגיל.‬
‫אני מתחיל להתעצבן.‬
‫אדון אשקר, תקשיב…‬
‫אמנם אנחנו בנטפליקס,‬ ‫אבל אני לא יכול להזדיין איתך.‬
‫בחיי, אני לא יכול. אפילו כאן.‬
‫מה יש לדוקטור להגיד על זה?‬
‫ובכן, מה שיש לנו כאן…‬
‫אדון אשקר, שב בבקשה.‬
‫נאבחן אותך בשיטות שלך.‬
‫בסדר. רעיון ראוי.‬
‫למה אתה לא רוצה לטפל במר אשקר?‬
‫תקשיבו, כשנכנסתם הנה,‬
‫נבהלתי.‬
‫כנראה התביישתי, או משהו.‬
‫הרגשתי מבויש.‬ ‫-תקשיב!‬
‫ביטחון עצמי ירוד מאוד,‬
‫ביישנות, וחששות.‬
‫צריך לטפל בו בשיטות שלו.‬
‫את החששות צריך למגר.‬
‫לא!‬
‫מלאקה.‬
‫ככה עושים את זה.‬ ‫-לא! לא כמו שמופיע במחברת!‬
‫לא…‬
‫טוב…‬
‫עבר לי. ראיתם? הפחד שלי נעלם. לא!‬
‫בבקשה, לא.‬
‫ביום ההוא התגשמה הנבואה,‬ ‫והזין שהוא זרק חזר לו כמו בומרנג.‬
‫אני מתחיל להתעצבן!‬
‫פקבאדי למד את הלקח שלו‬
‫אחרי פגישת טיפול ממושכת.‬
‫מאז נראה פקבאדי רק עוד פעם אחת,‬
‫כשבא לרכוש משחה מהבנות.‬
‫מילותיו האחרונות עדיין מהדהדות‬ ‫באוזניהם של כל בני האדם.‬
‫יש לכם קרם כזה, אבל על בסיס מים?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫זכרו:‬
‫הקשיבו רק לרפואה המודרנית,‬ ‫ולמדע החיובי. בסדר?‬
‫- סוף -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬