NETFLIXOVA SERIJA
Kreni!
POLICIJA
Zakonu ne možeš pobjeći!
Ne možete pobjeći dugoj ruci zakona!
Rekoh, stanite!
Rez, kvragu!
Idioti! Pa grozni ste!
Muka mi je od ovoga. Pet minuta stanke. Vježbajte.
-Što je, Pyro? -Erşane!
-Dobro došao. -Kako si?
Dobro. Bavim se eksplozivima, sudarima…
I Tumtum je ovdje.
Da, i Altın je ovdje.
Ovo je Povratak poručnika
Tunç Filma.
Povratak…
Nisu li to poručnici Murat i Necmi iz mog filma?
Sigurno su nešto izveli. Ali nisam upućen.
Ma dobro, ne brini se.
Tu je Seyyan. Idem je pozdraviti.
Dobro. Kako želiš.
-Kako si, Naile? -Bok! Dobro došao.
Spremni? Što se događa?
Dobar dan.
Zdravo, Erkute.
Povratak poručnika, ha?
Da, vraćaju se. Vidiš? Snimam film.
Jesu li svi spremni?
Onda idemo. Pozor!
Pripremi klapu! Snimamo!
Zakonu ne možeš pobjeći!
Rez!
Svi ste vi šupci! Svi!
Ne zaslužujete me! Rez!
Pet minuta stanke, ljudi.
Ljudi, odlazim. Neko vrijeme neću snimati filmove.
-Da, odmori se. -Ne, trebao bi snimati. Zašto ne želiš?
Taj Povratak… Kako ono?
Nisu li to poručnici iz naših filmova?
To je u Hollywoodu uobičajeno. Zove se…
Zove se spin-off. Isti likovi, drugi film.
Dobro, ali mogli ste me pitati.
Mene nitko ništa nije pitao.
Hollywood je dovoljno opravdanje.
-Istina. -Ma je li?
Sad se vodimo za holivudskim pravilima?
Nisi li ti iz Zeytinburnua?
Jesam, ali znaš…
-Ti? -Iz Mode, Erşane.
-Poručnici povratnici, ha? -Povratak poručnika.
Dobro, neka se vrate. Bravo.
-Kako si, Seyyal? -Dobro, Erşane. Ti?
Dobro. Čujem da si se zaručila.
Ma tko jebe toga gada.
Baš mi je išao na živce.
Došao sam se oprostiti od vas.
Oprostiti?
Hej! Dosta ste gubili vrijeme!
Idioti. Natrag na posao!
Puno se dere na setu. Puno psuje.
Netalentirani idiot. Iskaljuje se na drugima.
Ne ljutite me! Natrag na posao! Hajde!
-Erşane. -Nemoj.
-Stani. -Polako.
-Nema veze. -Ne.
-U redu je. -Ne žesti se.
-Sve je u redu. -Erşane.
Brate, previše vičeš na setu i strašno psuješ. To nije dostojno tebe.
-Ma je li? -Svaki posao ima svoju etiketu.
-Eršane, dođi ovamo. -Dobro.
-U redu je.
Redatelj pornića koji jebe ljude na setu drži mi predavanje o etiketi.
Polako, Erşane.
Slušaj, stari.
Na filmskom setu surađujemo kao braća i sestre.
Nitko ne kaže ništa
što bi nekog drugog moglo povrijediti.
Svi paze na to. Nitko ne diže glas.
Ako opet budeš psovao mojim prijateljima na snimanju,
nabit ću ti megafon u dupe.
Nemam megafon.
Mislim na onaj. Vidiš li ga? Onaj.
Kad budeš prdio, pozdravljat ćeš tankere na Bosporu.
Shvatio je, Erşane.
-Dobro? -Dobro.
-Jesi li me razumio? -Jesam.
-Pardon. -Da.
Ako ikad postane pristojan, majmuni će mi izletjeti iz šupka.
-Dobro. -U redu.
-Da -Mora biti tako.
Funkcionalno.
Kretene.
-Dobro. -U redu.
Sretno vam bilo.
Doviđenja.
No dobro.
Nemojmo sad svi… Hajde.
Oho, Erşane!
Dobro došao.
-Skupljamo rupčiće s poda. -Ljudi liju suze u potocima.
A vi se dotle smijete, naravno.
Naravno da se smijemo.
Što je s tobom? Kako ti ide?
Čujem da snimaš film o karateu. Je li to istina?
Ne, ove sezone pretrpjeli smo velik udarac.
Došao sam zbog nečeg drugog. Sjećate se, pozajmio sam novac od vas.
E pa, film Upucaj ih u usta…
Nije prošao kao što sam se nadao.
Pitam se je li moguće ponovno pokrenuti projekt Upucaj ih u usta.
„Erşan Kuneri puca im u usta.”
Pucao je.
„Kad ima priliku.”
Možda da to dodamo. „Puca kad ima priliku.” Tako nešto.
Eršane, velika si zvijezda.
-Bogu hvala. -Slušaj.
Imali smo projekt. Koji ono?
-Nikada dosta. -Da.
-Priču Nikada dosta. -Ima li radnju?
Naravno.
Slušaj.
Idemo skupa u to. Scenarij je odličan.
Scenarij uključuje tvornicu, klasni sukob,
klub, slavu i puno osvete.
Osim toga, dopiši što god hoćeš.
Nikada dosta… Zvuči kao arabeska. Možda radije Nikad mi ga dosta.
Čovječe, pa on je genij!
Eto, palo mi je na pamet.
Ili ga možete nazvati
Toga mi nikada dosta.
-Tako izgleda kompliciranije. -Da.
Slušaj.
Trebamo tri-četiri pjesme.
To ćemo smisliti, dobro?
Snimimo zajedno taj film!
A ti onda možeš što god želiš!
Zaista sam iznenađen. Ne kažem da ne želim.
Iznenađen sam jer, kad sam vam došao,
mislio sam da ćete mi se rugati.
Kako to možeš reći, Erşo?
Ma, zapravo je donekle tako i bilo, ali…
No uglavnom, dečki.
Super. Nikada dosta. Arabeska. Možemo mi to.
Čarolija filma je za nas,
za profesionalce poput nas…
Ta čarobna atmosfera, ta filmska…
Koliko ću zaraditi na tome?
-Ne uključujući ugovor, deset posto. -Deset posto? Dogovoreno.
Snimit ću vam film s arabesknom glazbom!
S poda nećete skupljati rupčiće nego srca.
Želite li seksa u filmu?
Možemo ga izraziti i u metaforama.
Što se mene tiče,
život glavnog lika neka bude sjeban.
-U cijelom filmu. -Neka ima težak život.
Neka triput umre, može? Neka bude napol mrtav, napol živ.
Može, zašto ne?
Neka umre pri rođenju!
Pri rođenju? Ne, to bi bio kratak film.
Možemo mi to. I to jako dobro.
Za film!
Ljudi, u jako smo lošoj situaciji.
Erşan će vam sigurno reći kada dođe,
ali ne možete zamisliti koliko je loše.
Ne govori mi da odem Tebe je nemoguće ostaviti
Ako ima smrti Meni je pošalji
Ne govori mi da odem Tebe je nemoguće ostaviti
Ako ima smrti Meni je pošalji
Gdje si bio? Jako smo se zabrinuli.
Eršane, jesi li dobro? Izgledaš ekscitirano.
Alev? „Ekscitirano”?
Pa što? Vidjela sam u križaljci. Nemaš samo ti pravo na fine riječi.
Što bi htjela da kažem? Izgledaš uzrujano. Jesi li?
Baš naprotiv. Dobro sam. Eryetiş!
Uzmi grožđe i svima ga posluži.
Jako sam dobro.
Povratak poručnika, je li?
Pusti sad to.
Set je eksplodirao.
Što? Prestali ste snimati?
Neka kaže naš prijatelj.
Set je doslovno eksplodirao.
Odletio u zrak! Redatelj je u bolnici.
Nesretan slučaj! To se događa na filmskim setovima.
Žao mi je što to čujem. A on?
Neka gad trune!
Kad smo kod gadova, rekao bih nešto ako smijem.
Erşan i ja smo o svemu razgovarali i odlučili smo otići.
Koliko se sjećam, Seyyal smo dužni nešto novca za filmove.
Ferideu i Alev nismo.
Ali ako smo ikomu dužni, recite nam sad.
Evo grožđa.
-Hvala. -Dobar tek.
Nikada dosta.
-Ni nama, čovječe. -Ni meni.
-Mogli bismo zauvijek tako. -Nikad mi ga dosta.
Eršane, hoćeš da umremo od znatiželje?
Ili nas želiš sve rasplakati?
Novi projekt. Nikad mi ga dosta.
-Piše Nikada dosta. -Ja sam dodao „mi ga”.
Je li to igra riječima kao Gladijajator?
Fora.
Ne. To je naš novi projekt.
Pun je arabesknih glazbenih tema.
Sjajan je!
Napisao sam fenomenalan scenarij. Istražio sam što sve ljude rasplače.
I dodao sam u scenarij
tugu, žalost, sreću, kocku,
prkos, prigovor i druge sinonime pune napetosti.
Bit će uloga za sve vas. Što kažete?
I nas ćeš rasplakati? Film je tužan?
Jako. Ali puno ćemo se smijati.
A novac?
Neco i Muzo.
Deset posto plus ugovor. Hoćemo li sutra otvoriti ured?
Onda ću reći Fedonu.
Da!
Nazdravimo u to ime!
Želim da mi se smiješite.
Živimo u luksuzu.
-Onda za luksuz! -Može!
Uvijek za još luksuza!
Hajde.
Malo ćemo se smijati. Puno ćemo plakati!
NIKADA DOSTA
Sve što budilo je uspomene Sve sam spalio
Tvoje slike na zidu Sve sam ih maknuo
SINKRONIZIRANO U STUDIJU D. VAPURIDISA
Došlo je kao grom iz vedra neba Kao laž koju ukloniti treba
Kao madež sam te uklonio
Tvoje ime je izbrisana slika Ne sjećam se tvoga lika
Nakon tebe za svakom sam išao
Tvoje ime je izbrisana slika Ne sjećam se tvoga lika
Nakon tebe lud sam bio
Tragovi tvoji u meni su ostali Sada više ništa me ne boli
Sâm sam prokleo sudbinu, eto
Rekla si, ne dolazi na proljeće Možda neću ni ovo ljeto
Spremila si me Kao zimski kaput na dno ormara
Tvoje ime je izbrisana slika Ne sjećam se tvoga lika
Nakon tebe za svakom sam išao
Tvoje ime je izbrisana slika Ne sjećam se tvoga lika
Nakon tebe lud sam bio
Sve što budilo je uspomene Sve sam spalio
Sâm sam prokleo sudbinu, eto
Došlo je kao grom iz vedra neba Kao laž koju ukloniti treba
Spremila si me Kao zimski kaput na dno ormara
Tvoje pjesme i tvoje riječi tako me diraju u srce!
Bojim se da će se nešto dogoditi i da ćemo prekinuti.
Zeynep, zajedno smo 22 godine. Proveli smo djetinjstvo zajedno.
Moj je otac radio u ovoj radionici, a tvoj je bio vlasnik.
I još je!
Dugo smo u ovo ulagali. Sad nas samo smrt može rastaviti.
-Dragi moj! -Ljubavi moja.
-Znaš što me zanima? -Što?
Znaš glasnu glazbu koja se čuje u pozadini dok pjevaš?
Odakle dolazi?
Aha, misliš na ovo.
Kao madež sam te uklonio
Tako iskreno i divno pjevaš! A glasi ti je tako dirljiv, Ercane.
-Zeynep, što ti je? -Ma ništa.
-Curi ti krv iz nosa. -Nije to ništa.
Ozbiljno ti kažem.
-Što je to? -Rendgen prsnog koša.
-Dobro sam. Išla sam se snimiti tek tako. -Kako to?
Zeynep, nikad se nećemo rastati. Ništa se ne brini.
Ni smrt nas ne može rastaviti.
Što ako ne umremo nego budemo nesretni? Ni tad nećemo prekinuti?
Ludice!
Ercane. Zeynep.
Coşkune. Gülcan!
Ercane, dok si pjevao, Coşkun nije mogao prestati kašljati.
Čudno. Što je, šefov sine?
Velik si dečko. Što te spopalo?
Coşkune! Pa to je krv!
Ma nemoguće.
Vraže jedan!
Nažalost, to je bijela kuga.
Zar nema nade, doktore?
U kakvom ste odnosu s njom?
Otac sam joj. Njezin nesretan otac.
Dat ću sve što imam samo da mi kći preživi.
Doktore Ali.
Dijastolički tlak katkad mi je čak 95 ili 100.
Uzimao sam lijekove protiv zgrušavanja. Ali kad vježbam i zdravo jedem,
sve je u redu.
120/80.
Molim vas, idite.
Hvala.
Idemo, Zeynep.
Ne plači, Gülcan! Sad je dosta.
Oni su kao anđeli, majko.
Njegov tata prihvatio me kao snahu iako sam mu zaposlenica.
Coşkun i ja bismo se vjenčali.
Ali znaš što je liječnik rekao?
Nažalost, ne možemo više ništa.
Osim šutjeti.
A znanost?
Preostala je samo tišina.
Iako je Ercan sin radnika, volim ga kao svog sina.
Malu radionicu trebamo ostaviti njemu.
Podijeli zemljišta i smještaj zaposlenicima.
Što je, brate?
Trebao sam se oženiti s Gülcan.
Ali bio bih vam na teret i uz to malo života što mi je ostalo.
Zašto nam se događaju nesreće?
Zašto?
Žudnja je poput slapova
Što? Kakva je to buka?
A život je izlika
Govorio sam, nikada dosta
A oni da jest
Ercane!
Ovo su ti moje zadnje riječi
Neka ti rijeka ljubavi ne prestane teći
Baš kad mislio sam da otvara se raj
Rekoše mi, ovo je tvoj kraj
Tata? Tata!
-Zeynep! -Tata.
Tata! Tata, nemoj.
Molim te, tata!
Tata, jesi li dobro?
Zeynep!
-Ercane. -Što se dogodilo?
Tata se srušio!
Bol! Hajde, neka boli!
Neka boli! Ne možeš me uništiti, živote!
Oduprijet ću se! Izdržat ću bol!
Hajde, udri!
Udri jače! Izdržat ću! Nećeš me srušiti!
Ercane, moj tata!
Da, tvoj tata.
Moj šef.
Tko sam ja u usporedbi s njim?
Običan radnik!
Nisam tako mislila, dragi.
Ne, ne. Ja sam beznačajan radnik.
Ali on je moćan šef!
-Zar ne? -Ne.
Što je mom ocu, doktore? Recite mi!
Hemoroidi.
Nije li to slika prsa?
Nažalost, proširili su se na pluća.
Možete li mi sad platiti?
Laži! Sve su to laži!
Ne vjerujem medicini! Laži!
Idemo odavde!
Koliko smo vam dužni?
Očekujete li da procijenim koliko vrijedi život vašeg oca?
Što mislite, koliko vrijedi ljudski život?
Doktore, što vam je?
Nažalost, bijela kuga.
Ako presahnu mi riječi Ako vrijeme stane
Ako svijet izgori
Ti si pobijedila
„Moje iskušenje.”
„Neka izgore sve šanse.”
„Ustrijeli me.”
„Unesrećeni.”
Ne govori mi da odem Tebe je nemoguće ostaviti
Ako ima smrti Meni je pošalji
Ercane, sine moj.
Ne diraj taj saz.
Jesu li ovo očeve ploče, mama?
Bog ga je pokosio.
Da, njegove su.
Zašto mi nisi rekla za te ploče?
Tvoj nas je otac gotovo upropastio kad je bio mlad.
Nikada to nikomu nisam rekla.
Ali vidim da ćeš ti proživjeti to isto.
Taj saz nosi samo nevolju,
tugu i očaj, Ercane.
I dok budeš svirao,
umirat će jedan po jedan.
Gle imena tih pjesama. „Unesrećeni.” „Moje iskušenje.”
Ne. Nemoj svirati.
-Svirat ću. -Nemoj.
-Hoću. -Sve ćeš nas ubiti.
-Hoću. -Mama!
Što se dogodilo?
Idi svima reći. Neka znaju.
-Svirat ću. -Brate?
-Ustani, mama! -Odlazimo!
U nevolji smo!
Hajde, idemo!
Ako presahnu mi riječi
Što se događa?
Bit će gadno, Gülcan.
-Mama! -Zaključat ću vrata.
-Što je? -Bog nam pomogao!
-Gülcan! -Idemo.
Što se događa?
Mama!
Otvorite vrata!
Gülcan!
Svirat ću!
Dođi, Zeynep.
Orhan Verevli. Specijalist psihijatrije. Mora nam nešto reći.
Zdravo, gđice Zeynep.
Ercanovo je stanje jako komplicirano.
Ali djelovanje na vas može se vrlo jednostavno objasniti.
Koliko već dugo Ercan pjeva?
Četiri-pet godina.
A kada je saz njegova oca
ušao u igru?
-Prije dva tjedna. -Nedavno ga je našao.
Godinama sam ga skrivala u škrinji.
-To su ploče? -Da.
„Unesrećeni.”
„Moje iskušenje.”
„Ustrijeli me.”
„Neka izgore sve šanse.”
Prilično očito. Je li živ?
-Nije. -Sasvim normalno.
Gürsel Erses.
Sjećam ga se.
Što je, doktore? Recite nam.
On nam silno mnogo znači.
Slušajte.
Ako ne uzimamo u obzir parapsihološku stranu,
to se stanje može definirati kao masovna psihološka šteta.
Šteta je utoliko veća zato što volite Ercana.
Obolijevate od njegovih pjesama.
Prvo psihički, a onda i tjelesno.
Ma to je apsurdno!
Mlada damo,
očito ne znate za eksperiment
u kojem su kapljici vode vikali: „Ti si čudovište!”
Na to je ona promijenila molekularnu strukturu.
O, Bože.
Naslijeđene od oca,
mistične čini,
ili kondicioniranje, ako ih tako želite nazvati,
oživljavaju u arabesknoj glazbi.
A njegova glazba uzrokuje
propadanje stanica
kod onih koji su joj izloženi.
Kao što on stalno govori: „Nikada dosta”,
njegovu samopoštovanju nikad nije dosta i stalno traži još.
Postoje slučajevi koje definiram kao „ovisnost o traumi”.
Slučajevi?
Ercana možete smatrati žrtvom-lovcem:
pretvara se u bezobzirnog vukodlaka kad uzme saz u ruke.
-Žrtvom… -Lovcem?
Moj brat nije vukodlak. Vi ne cijenite arabesknu glazbu.
Prijeziran ste, obrazovani robot
koji ne poštuje druge i nije postao pošteno ljudsko biće.
Vidjet ćete da se ponašate djetinjasto
ako pogledate razinu eritrocita u Coşkunovoj krvi.
On nije bio izložen Ercanovoj pjesmi
samo tri dana.
Bolje mi je.
Djelovanje se pojačava zbog ljubavi?
Ljubav je zločin, čak i znanstveno?
Nje se čuvajte!
Zeynep je potpuno opsjednuta!
Jer je zaljubljena.
-Ljubavnici nikad ne umiru, g. Orhan. -Nemaš ti pojma!
Otvorite vrata!
-Bože! -Zeynep!
-Ovdje je! -Ne!
-Mir. -Otvorite!
-Bit ćemo dobro ako ne zapjeva. -Tko je tu?
Poduzet ću mjere zaštite.
-Otvorite! -Brate!
-Nemoj! -Zeynep!
Otvori vrata!
Otvori vrata! Čuješ li me?
Zeynep!
Što se događa? Otvorite vrata!
-Razvalit ću vrata! -Ne! Ne ulazi!
Zašto mi niste otvarali? Zašto ste me ostavili samog?
Oprezno. Poigrava se vašim umom.
Samo ste se pokušali zaštititi.
Ali on to shvaća osobno i želi vam nametnuti grižnju savjesti.
Tko je on? Zašto je između nas?
Ignorira znanost i naglašava da su u životu najvažniji osjećaji.
Coşkune, brate, zašto imaš pušku u ruci?
Ercane, dragi!
Molim te, smiri se!
Navodno obolijevamo zbog tvoje pjesme!
-Možeš li, molim te, prestati? -Ne. Želite zaustaviti moje žalopojke?
Vidite? Oprezno. Pokušava se zaštititi.
Brate, molim te.
Vezali su mi ruke
Iskopali mi oči…
Coşkune! Nemoj!
-Nemoj! -Prestani!
Volio sam te kao starijeg brata!
-Ali prestani nas uništavati! -Ercane!
Ne možeš ušutkati moje pjesme, moje žalopojke!
Coşkune!
Što si učinio?
Zašto?
Ercane, zašto?
Gđice Zeynep, dosta!
-Zašto? -Vjerujte znanosti! Dosta!
Sram te bilo!
Volio sam te kao vlastitog sina!
Ja sam žrtva sudbine.
Hajde, udari me.
Ubij me!
Ercane!
Upozorio sam vas.
Coşkun više nikad neće hodati.
Gülcan, ako želiš raditi u baru,
a mislim da je to neizbježno, uzmi ovu posjetnicu.
-Poznajem ih. -U baru? Odakle vam sada to?
Znanost je došla do zaključaka s pomoću eksperimenata.
U svakom slučaju, poslušajte me.
Usput, oca će vam sad udariti kap.
To se može predvidjeti.
-Tata! -Bože!
-Tata! -Ne!
Tata!
-Tata! -Ljubavi moja!
Ercane!
Tata!
Kako je moja rana?
Gle, ne zacjeljuje
Rana mi je oprljena
Doći će mi glave
Kao kad padnem Smijat će mi se
Dok te sanjam Rana mi ne zacjeljuje
Nitko ne pita „Kako ti je rana?”
Samo ti i moja rana I cigareta upaljena
Nitko ne pita „Kako ti je rana?”
Kako je moja rana?
Gle, ne zacjeljuje
Rana mi je oprljena
Kako je moja rana?
Gle, ne zacjeljuje
Rana mi je oprljena
Kako je moja rana?
Gle, ne zacjeljuje
Rana mi je oprljena
Kako je moja rana?
Gle, ne zacjeljuje
Rana mi je oprljena
Ovo je takozvani preventivan udar.
E pa,
to je moj posao.
On je u zatvoru,
njegova majka plače,
a mlađa sestra radi u baru.
Čudesno kako ti ide pranje mozga.
Pa zar da ih pustimo
da unište glazbu?
Nikad!
Postoje džez i polifona glazba.
A oni bi jadikovali pjesmom?
Sve ću ih uništiti.
Uništit ću im život, jednom po jednom!
Trebali bismo uplatiti 5000 lira dr. Aliju za lažne nalaze.
Naravno.
Zašto biste htjeli uništiti arabesknu glazbu?
Zato što želim! Pa što?
Ercan ima moćan glas.
Htio sam mu stati na rep prije nego što postane slavan.
Sve ću ih uništiti. Sve do jednoga.
Ljudi će slušati džez! Pa makar prisilno!
To je glupo, Suate.
Nemaš pojma ni o čemu! Ne razumiješ društvenu dinamiku!
Što misliš, što je taj blues koji tako voliš?
Dosta! Blues je daleko i ne potkopava društvo.
To bila samo faza, prolazna ljubav.
To me neće pokvariti. Na engleskom je.
Ali arabeska je drugo!
I loša je.
Žalim te.
Neznalica si. Obrazovani neznalica!
Slušaj, kujo! Ne bih bio zlikovac da išta znam!
Ne izazivaj me! Samo njoj nisi uspio isprati mozak.
Jer nema mozga.
Kada ti se ovo zlo osveti, čekat ću da to znanstveno objasniš.
Ako se to dogodi, to će biti karma.
Nema veze sa znanošću pa se neće dogoditi.
Mi dobivamo što želimo. Osvrni se oko sebe!
Gledaj!
Ovo je Cosmos Records! Mi smo šira slika!
Čuvaj se ove djevojke.
Ta bi ti mogla pokazati!
Gle. To je jedino što će mi pokazati.
Sestro, imaš li malo vremena?
Tko si ti?
Tvoj dragi, Ercan…
Nevin je.
Gadno su te nasamarili.
On je velik umjetnik. Zato ga neki žele ušutkati.
Molim te, idi.
Ne miješaj nam se u život.
Zeynep, Ercan te voli.
Nemoj to zaboraviti.
Također,
nemaš rak.
To je bila prijevara.
O, Bože!
Ercane!
Svaka ti čast na pjesmi!
Hvala ti.
-Razgalio si nas. -Hvala.
Nadam se da se nećeš vratiti. Sutra izlaziš?
Izlazimo, Cemale. Vodim Ercana sa sobom.
Idemo u klub.
Sigurno tiskaju tvoje postere.
Nemoj se šaliti.
-Opet si vragolast. -Nisam!
Želim da ostaviš dojam! Da protreseš Istanbul!
Kako god treseš, nekoliko kapi padne na hlače.
To je loš vic, ali nasmijao si me bez obzira na probleme i tugu.
Vidim da je nemoguće da komični likovi budu smiješni.
Ne znam elokventno govoriti. Ako me razumiješ.
Da mucaš, smijali bismo se kao ludi.
Ne znam ni to!
KAZNIONICA
Zeynep!
Ercane!
-Zeynep, ljubavi! -Ercane!
Pazi na moj saz.
Ercane! Isprali su mi mozak.
Molim te, oprosti mi.
I moja je bolest bila laž.
-Tata se oporavlja uz fizikalnu terapiju. -Fizikalnu?
A Gülcan?
Coşkun?
Pa, rade u baru Çakır.
Jedno radi u zahodu,
a drugo…
zabavlja goste.
Tko radi u zahodu? Gülcan?
Gülcan radi u zahodu?
Molim te, raci da Gülcan radi u zahodu!
Coşkun!
Coşkun.
Idemo u klub.
A ti pazi na Zeynep.
Hoću, Ercane.
-Kamo ideš? -U bar.
Samo je jedan bar. Ne možeš pogriješiti.
-Je li unutra veselo? -Jest. Pa što?
Unijet ću tugu!
Unijet ću žalost!
MALA NUŽDA - VELIKA NUŽDA
Ercane!
Coşkune! Dragi brate!
Oprosti nam, brate.
Život nas je okaljao.
Nije, Coşkune. Od vas nema čišćih ljudi.
Gülcan?
Unutra je, brate.
Dođi sa mnom.
Gülcan!
-Gülcan, gdje si? -Bježite!
Gülcan!
Ercane, brate?
Gülcan.
Dosta! Ovo je prevršilo mjeru.
Ne mičite se!
Spreman sam, brate.
Coşkune, nemoj!
Za Gülcan! Spreman sam, brate!
Coşkune!
U redu je.
Zajedno smo, kao u stara vremena. Kao…
Vraže mali!
Brate.
-Dođi. -Brate.
Vezali su mi ruke
Iskopali mi oči
Podrezali mi krila
I rekli mi da umrem
Nikad mi te dosta
Nikad mi ga dosta
Tako ide.
Ne možeš napisati takve stihove ako ne proživiš tu bol.
Sviđa li vam se?
Daleko ćeš dogurati. Htio bih da počneš već idući tjedan.
Prije nego što počnem raditi,
organizirajte mi nastup.
Da mogu pozvati svoje bližnje i posebne goste.
Nema problema!
Bog vas blagoslovio!
-Hvala. -Nema na čemu.
Za mene cigaru, dušo.
Kako izgledam, dušo?
Strahovito se bojim da će nam se nešto dogoditi.
Što bi nam se dogodilo? Uz tebe sam.
Baš na to i mislim.
Gosti su sjeli, Erşane. I tvoj tata je za stolom.
Bravo!
Mislim da će doći drugi sastav. Spremaju se.
Ercan dolazi.
Što se događa? Kamo si nas doveo?
-Nisam… -Pomaknete li se, pucam.
Ti
Ti mi oduzimaš dah
Ti
Ti naglavce okrećeš moj svijet
Ako presahnu mi riječi
Ako vrijeme stane
Ako svijet izgori
Ti si pobijedila
Ako nema nade
Ako je ovo sudbina
Ako mi srce stane
Ti si ga uzela
Ne govori mi da odem Tebe je nemoguće ostaviti
Ti ne ubijaš Ti samo sakatiš
Ne govori mi da odem Tebe je nemoguće ostaviti
Ako ima smrti Meni je pošalji
Kažeš mi da čekam
Stanem da se odmorim
U svakom dimu Ti si san
Ako si ovo ti
I to je sve
Neka me sav svijet čuje
Tiranski vladaš mojim srcem
Ne govori mi da odem Tebe je nemoguće ostaviti
Ti ne ubijaš Ti samo sakatiš
Ne govori mi da odem Tebe je nemoguće ostaviti
Ako ima smrti Meni je pošalji
Krvarenje mozga.
Moja sućut.
Ne poznajemo preminule, istražni suče. I oni ne poznaju nas.
Da smo se poznavali, možda ne bi ovako završilo.
Zagrli me, Ercane. Nikad mi te dosta.
Ni meni nikada tebe dosta.
-Nikad mi toga dosta. -Toga?
KRAJ
Onaj tko piše sudbinu Onaj tko nanosi mi bol
Zaustavio je Ono što se sinoć dogodilo
-Hvala. -Hvala.
Hvala.
-Hvala. -Hvala.
Erşane, što si učinio?
Gle, plačem. Zaista.
Čovječe, kakav film!
Gle! Prerezao sam žile.
-Rekao sam ti. -Jesi.
Hvala.
-Bravo. -Doviđenja.
Mami. Je li bar danas zatvoren?
Danas nije, Erşane!
-Danas nije! -Što?
Hvala.
Ovo su moje zadnje riječi Neka ti ljubav ne prestane teći
Baš kad mislio sam da otvara se raj Rekoše mi, ovo je tvoj kraj
Nisam to očekivao.
Nevjerojatno.
Eršane, ostavili su ovo ovdje.
-Što je to? -Što je to?
Čudno.
NATJECANJE ZA MUŠKARCA GODINE
Gledajte!
Ovo je pozivnica da predstavljam Tursku na nekom natjecanju za muškarca godine.
-Opa! -Erşane!
Natječi se!
Da je za muškarca mjeseca, mene bi zvali.
Ja sam muškarac mjeseca.
Ja to sigurno nisam. Ja sam muškarac potraćenih godina.
Onda? Idemo li?
Imamo puno posla. Možda idemo, možda ne.
-Tako je! -U to ime!
-Hajde! -Daj meni!
-Hajde! -Naiskap!
-Spremni? -Hajmo!
Prijevod titlova: Petra Matić