EN NETFLIX-SERIE
Varsågoda!
-Ni kommer inte undan! -Ni kommer inte undan!
-Ingen kommer undan lagen! -Ingen kommer undan lagen!
Sluta med det där!
Bryt!
Vad håller ni på med, era idioter?
Jag har redan tröttnat. Ta fem minuters rast. Läs manuset.
-Hej, Pyro. -Erşan! Hej på dig.
-Hur går det? -Bra, det är explosioner, krockar…
-Tumtum är också här. -Ja, Altın är här.
Det är Inspektörernas återkomst av Tunç Film.
Inspektörernas…
Är det Murat och Necmi från min film?
De har nog en tanke med det här. Jag vet inte så mycket.
Inga problem.
-Seyyal är här. Jag ska säga hej. -Ja, gör det du.
-Hej, Nail. -Hej.
Kan vi sätta igång?
Hej på er.
-Hej, Erkut. -Inspektörernas återkomst, alltså?
Ja, som du ser spelar jag in en film här.
Är alla beredda?
Då kör vi. Var med nu.
Klappa. Rulla!
Ingen kommer undan lagen!
Bryt! Ni är idioter hela bunten!
Ni förtjänar inte mig som regissör. Bryt!
Fem minuters rast.
Jag lägger av. Det blir ingen mer film på ett tag.
-Ja, du kan behöva vila lite. -Varför skulle du inte göra film?
Den här Inspektörernas… Hur var det?
Är det inspektörerna från våra filmer?
Man gör så i Hollywood. Vad hette det nu igen…?
Spinoff. Samma roller, ny film.
Okej, men ni kunde ha frågat mig.
Ingen frågade mig.
-Om det går i Hollywood så går det här. -Jaså?
Är det Hollywoodregler som gäller nu?
Varför inte Zeytinburnu-regler?
-Jo, alltså… -Jag kommer från Moda, Erşan.
-Inspektörerna är tillbaka? -Inspektörernas återkomst.
Nåja, de får återkomma bäst de vill.
-Hur är det, Seyyal? -Bra, och själv?
Bra. Jag hörde att du är förlovad.
Fan ta den jäveln. Han går mig på nerverna.
-Jag kom hit för att ta farväl. -Farväl?
Stå inte där och dega!
Sätt igång och jobba, era idioter.
Han skriker och svär mycket.
Kräket saknar talang och låter det gå ut över andra.
Ni går mig på nerverna. Jobba, för helvete!
-Erşan… -Låt bli.
-Nej, Erşan. -Lugn.
-Det är ingen fara. -Jaga inte upp dig nu.
-Ingen fara. -Erşan…
Du skriker och svär alldeles för mycket. Det är ovärdigt.
-Säger du det? -Det finns etikettsregler.
-Följ med här, Erşan. -Det är ingen fara.
Ska porrgubben som knullar folk på film lära mig om etikett?
Lugn.
Hör på nu.
När man gör film samarbetar man som bröder och systrar.
Ingen säger nåt som kan såra nån annan. Förstått?
Det är vi noggranna med. Man höjer inte rösten.
Om du svär åt mina vänner igen kör jag upp megafonen i arslet på dig.
Jag har ingen megafon.
Jag menar den där. Ser du den?
Fartygen i Bosporen kommer att stanna varje gång du fiser.
Han har fattat, Erşan.
-Är det förstått? -Ja, det är förstått.
Förlåt.
Kan du göra en hederlig karl av den där så klarar du vad fan som helst.
Så kan man svära, när det finns ett syfte.
-Rövhatt. -Okej.
-Lycka till. -Hej då.
Då så. Nu glömmer vi det där.
Ser man på, Erşan…
Välkommen.
-Vi plockar näsdukar i salongen. -Folk gråter floder därinne.
-Och ni skrattar hela vägen till banken. -Ja, varför inte?
-Vad har du för dig, då? -Skulle du göra en karatefilm?
Nej, vi har fått nog med stryk den här säsongen.
Jag kom hit i ett annat ärende. Jag har ju lånat lite pengar av er…
Och Skjut dem i munnen… Saker har inte gått som jag tänkte mig,
så jag undrar om det kan vara aktuellt att dra igång Skjut dem i munnen igen.
"Erşan Kuneri skjuter dem i munnen."
Eller sköt.
"Tar varje chans", kanske. "Tar varje chans att skjuta dem i munnen."
Du är en stjärna, Erşan.
-Alltför vänligt. -Vi har en film på gång… Vad hette den?
-Jag får aldrig nog. -Just det, så hette den.
-Är det nån handling? -Så klart.
Hör på…
Vi kan göra den ihop. Manuset är suveränt.
Det är en fabrik, klasskamp,
en nattklubb, berömmelse och massor av hämnd.
Och du får lägga till vad du vill.
Ja, det låter arabesque. Kanske: Jag får aldrig nog av det.
Den här killen är ett geni!
Det bara kom för mig.
Eller så vänder ni på det: Aldrig får jag nog.
-Men det kanske blir övertydligt. -Ja.
Hör på…
Vi behöver tre, fyra sånger, men det får vi lösa.
Vi gör den här filmen tillsammans. Sen kan du göra vad du vill.
Jag blir förvånad. Det är inte så att jag inte vill,
men när jag kom hit var jag beredd på att ni skulle driva med mig.
Hur kunde du tro det, Erşan?
Jo, lite så var det kanske, men…
Ja, hur som helst…
Jag får aldrig nog. En arabesque-film. Det blir bra.
Filmskapandets magi, för yrkesmänniskor som vi,
eller den magiska ambivalensen som film innebär…
Hur mycket får jag?
-Utöver kontraktet, tio procent. -Tio procent? Taget.
Ni ska få en sån snyftare
att ni inte bara plockar upp näsdukar utan hjärtan från golvet.
Ska det vara sex?
I så fall bara underförstått.
Jag tänker mig att huvudrollens liv ska vara en katastrof.
-Hela filmen. -Han får vara med om mycket.
Vi tar livet av den saten tre gånger om. Han ska knappt tro att han lever.
Visst.
Han kan dö vid födseln.
Nej, då blir det en kort film.
Men det här fixar vi. Det kommer att gå bra.
-Filmskapande! -Filmskapande!
Vi sitter i en rejäl knipa.
Erşan berättar säkert om det när han kommer,
men ni anar inte hur illa det är
Be mig inte att lämna dig När jag ändå inte kan
Om döden kommer Så låt den komma
Be mig inte att lämna dig När jag ändå inte kan
Om döden kommer Så låt den komma
Var har du hållit hus? Vi har varit oroliga.
Vad är det, Erşan? Du verkar altererad.
-"Altererad", Alev? -Ja, vad är det med det?
Det stod i ett korsord. Du har inte ensamrätt på fina ord.
Vad ska jag säga, då? Du verkar upprörd, Erşan. Är du det?
Nej, tvärtom. Eryetiş!
Lägg upp de här vindruvorna och servera dem.
Jag mår mycket, mycket bra.
-Inspektörernas återkomst, va? -Släpp det nu.
Scenografin exploderade.
-Så inspelningen är avbruten? -Fråga honom.
Scenografin exploderade bokstavligen. Regissören ligger på sjukhus.
Det var en olyckshändelse. Sånt händer på filminspelningar.
-Det var synd. Och regissören? -Den jäveln kan ruttna i helvetet.
På tal om jävlar vill jag säga några ord, om det går bra.
Erşan och jag har pratat om det här. Vi lägger ner.
Om jag minns rätt är vi skyldiga Seyyal lite pengar,
men inte Feride och Alev. Rätta mig om jag har fel.
-Varsågoda. -Tack.
Jag får aldrig nog.
-Inte vi heller. -Nej, det får nog ingen av oss.
Jag får aldrig nog av det.
Vad försöker du säga? Vi dör av nyfikenhet.
Vill du få oss att gråta?
Vårt nya projekt, Jag får aldrig nog av det.
-Det står Jag får aldrig nog. -Jag la till "av det".
-Är det nån sorts snuskig ordlek? -Bra tänkt.
Nej, det är vårt projekt.
Det är en klassisk arabesque-film, helt fantastisk.
Jag har ansträngt mig för att få med sånt som får folk att gråta.
Det är saker som saknad, sorg, lycka, ödet,
trots, motstånd och andra laddade ord.
Det finns roller åt er alla. Vad säger ni?
-Så det är en sorglig film? -Mycket, men vi kommer att skratta.
Och pengar?
Neco och Muzo.
Tio procent plus kontraktet. Ska vi dra igång i morgon?
Jag meddelar Fedon att jag inte kommer.
Gör det!
Det här måste vi skåla för.
Det är fint att se er le.
Vilket lyxliv!
-Skål för lyx! -Ja, skål.
Ständigt mer lyx!
Så ja.
Det är bra att vi skrattar. Vi kommer att gråta mycket.
JAG FÅR ALDRIG NOG
Jag har bränt allt som påminner mig
Tagit ner alla bilder på dig
Allt har gått så fort Som om du aldrig var här
Jag har tagit bort dig som en leverfläck
Jag har förträngt ditt namn Och dina anletsdrag
Har låtit min vrede gå ut Över alla och envar
Jag har förträngt ditt namn Och dina anletsdrag
När du försvann Visste jag inte längre var jag var
Nu har jag bara vaga minnen kvar Och sorgen har bleknat
Jag har förbannat mitt öde Men inte dig
"Kom inte hit i vår", sa du "Inte i sommar heller"
Du stuvade undan mig som en vinterkappa
Jag har förträngt ditt namn Och dina anletsdrag
Har låtit min vrede gå ut Över alla och envar
Jag har förträngt ditt namn Och dina anletsdrag
När du försvann Visste jag inte längre var jag var
Jag har bränt allt som påminner mig
Jag har förbannat mitt öde Men inte dig
Allt har gått så fort Som om du aldrig var här
Du stuvade undan mig som en vinterkappa
Din musik och dina texter träffar mig rakt i hjärtat.
Jag är så orolig för att nåt ska hända mellan oss.
Vi har varit tillsammans i 22 år, Zeynep. Vi växte upp tillsammans.
Min pappa arbetade här på din fars skrädderi.
Inget har förändrats.
Efter all den här tiden kan nog bara döden skilja oss åt.
-Min älskade. -Kära du.
-Vet du vad jag undrar? -Vadå?
Den där höga musiken när du sjunger, var kommer den från?
Du menar den här?
Jag har tagit bort dig som en leverfläck
Du sjunger så vackert och innerligt och din röst berör mig så, Ercan.
-Vad är det, Zeynep? -Inget.
-Du blöder näsblod. -Det är inget. Fåna dig inte.
-Vad är det? -Röntgenbilder.
-Ingen fara, jag tog dem av bara farten. -Hur då?
Var inte orolig, Zeynep. Inte ens döden kan skilja oss åt.
Men om vi inte dör, utan blir olyckliga, kan inte det skilja oss åt?
Nej då, dumbom.
Hej, Ercan och Zeynep.
Coşkun! Gülcan!
Under hela tiden du sjöng hostade Coşkun.
Det var märkligt. Vad är det för fel på chefens son?
Coşkun! Det är blod!
Nej, det kan det inte vara.
Rackare där!
Det är kräftan.
Finns det inget hopp, doktorn?
Vem är ni?
Hennes far. Hennes stackars far.
Jag är beredd att ge allt jag äger för att min dotter ska få leva.
Doktor Ali…
Mitt diastoliska tryck är ibland uppe i 95-100.
Jag åt blodförtunnande ett tag.
Men när jag motionerar och äter bra så är det ingen fara.
120/80. Du kan gå.
Tack. Kom, Zeynep.
Sluta gråta, Gülcan. Det räcker nu.
De är som änglar, mor.
Hans far godkände vår förlovning fast jag är anställd av honom.
Coşkun och jag skulle gifta oss.
Men vet ni vad doktorn sa?
Det finns tyvärr inget annat att göra än att ta det med ro.
Med ro?
Ja.
Ercan är arbetarson, men jag älskar honom som mitt eget barn.
Jag tycker att han ska få ärva skrädderiet.
Marken och byggnaderna kan delas upp mellan de anställda.
Vad är det, min bror?
Jag skulle gifta mig med Gülcan,
men jag vill inte bli en belastning den korta tid jag har kvar.
Varför råkar vi ut för det här?
Varför? Varför?
Längtan är som ett vattenfall
Vad är det som låter?
Livet är blott en ursäkt
När jag sa att jag aldrig får nog Har de sagt: "det får du visst"
Ercan… Ercan!
Det här blir mina sista ord till dig
Må ditt kärleksglas alltid vara fullt
Just som jag trodde att lyckan log mot mig
Sa de att allt var förbi
Pappa? Pappa!
-Zeynep! -Pappa!
Nej, pappa!
Snälla! Pappa!
Hur mår du, pappa?
-Zeynep! Zeynep! -Ercan!
-Vad hände? -Pappa föll ihop!
Detta lidande… Låt det komma.
Låt det komma! Mig får du inte på fall, livet!
Jag står emot. Jag ska uthärda smärtan. Kom igen!
Ge mig allt du har! Jag står emot. Mig får du inte på fall.
Pappa, Ercan!
Ja, din pappa…
Min chef.
-Vem är jag jämte honom? -Blott en arbetare!
Jag menade inte så, Ercan.
Ja, jag är blott en obetydlig arbetare, medan han är en mäktig chef!
-Inte sant? -Nej.
Vad är det med pappa, doktorn?
Hemorrojder.
Är inte det där en bröstkorg?
De har tyvärr spridit sig till lungorna.
Kan ni betala?
Lögn! Allt är lögn!
Läkekonsten är bara lögn!
Nu går vi härifrån!
Hur mycket blir vi skyldiga?
Menar ni att jag skulle sätta ett pris på er fars liv?
Vad anser ni själv att ett liv är värt?
Vad är det för fel, doktorn?
Det är tyvärr kräftan.
Om jag så blir stum Om så stannar upp
Om så världen står i brand
Så är du…
"Min stora prövning".
"Mitt förbannade öde".
"Skjut mig".
"Tillintetgjorda".
Be mig inte att lämna dig När jag ändå inte kan
Om döden kommer Så låt den komma
Ercan, min son.
Lägg ifrån dig sazen.
Är det pappas skivor, mamma?
Må Gud förbanna honom.
Ja, det är hans.
Varför har du inte berättat om dem?
Din far blev nästan allas vår undergång i sin ungdom.
Jag har aldrig berättat om det här,
men nu ser jag att du håller på att slå in på samma väg.
Den där sazen för bara bekymmer, sorg och förtvivlan med sig, Ercan.
När du spelar kommer en efter en att falla.
Namnen på de där sångerna, "Tillintetgjorda", "Min stora prövning"…
Spela inte.
-Jag tänker spela. -Nej.
-Jag tänker spela. -Du blir allas vår död!
Mamma? Vad är det som händer?
Gå och berätta för alla.
-Jag tänker spela. -Storebror…?
-Kom, mamma! -Vi går. Det här slutar illa.
Kom nu.
Om jag så blir stum
Vad är det?
-Det här slutar illa, Gülcan. -Mamma!
-Jag låser. -Vad gör ni, mamma?
-Må Gud ha förbarmande. -Gülcan! Vad gör ni?
Mamma!
Lås upp!
Gülcan!
Jag tänker spela!
Jag tänker spela.
Jag tänker spela…
Kom, Zeynep.
Orhan Verevli är psykiater. Han har nåt att berätta för oss.
Hej, Zeynep.
Ercans åkomma är ganska komplicerad,
men den effekt den har på er kan förklaras hyfsat enkelt.
-Hur länge har Ercan sjungit? -I fyra, fem år.
Och när kom hans fars saz in i bilden?
-För 15 dagar sen. -Han hittade den då.
Jag har haft den gömd i en koffert i alla år.
-Är det här skivorna? -Ja.
"Tillintetgjorda".
"Min stora prövning".
"Skjut mig".
"Mitt förbannade öde".
Ganska uppenbart… Lever han?
-Nej. -Föga förvånande.
Gürsel Erses… Jag tycker mig minnas honom.
Berätta vad felet är, doktorn. Han betyder allt för oss.
Hör på…
Om vi bortser från den parapsykologiska aspekten
skulle jag beskriva tillståndet som masspsykologisk skadeverkan.
Er kärlek till Ercan gör skadan ännu värre.
Hans sånger påverkar ert sinne och gör er fysiskt sjuka.
Vilka dumheter.
Unga fröken…
Ni känner nog inte till experimentet
där de skrek "ditt missfoster" till en droppe vatten,
och dess molekylstruktur förändrades.
Herregud.
En mystisk förbannelse har gått i arv till honom från hans far,
en "prägling", om man så vill, som tar sig uttryck genom arabesque-musik.
Hans sånger orsakar cellsönderfall
hos dem som utsätts för dem.
Liksom han sjunger "jag får aldrig nog",
får hans självförtroende aldrig nog, utan vill ständigt ha mer.
Det har till och med förekommit case som jag skulle beskriva som "traumaberoende".
"Case"?
Man kan betrakta Ercan som villebråd slash jägare.
När han greppar sazen förvandlas han till en hänsynslös varulv.
-"Slash"? -Slasher?
Min bror är ingen varulv. Ni uppskattar bara inte arabesque-musik.
Ni är bara en nedlåtande, fördomsfull och beläst robot,
oförmögen att bli en hederlig människa.
Efter bara tre dagar utan att utsättas för Ercans musik
blev Coşkuns blodvärden avsevärt bättre.
Så det där är bara barnsligt.
Jag mår bättre.
Så effekten blir värre för att vi älskar honom? Säger ni att kärleken är en synd?
Akta er för henne.
Zeynep är oförmögen att tänka klart, på grund av kärlek.
-Kärleken dör aldrig. -Men de som älskar dör desto mer!
Öppna!
-Herregud! -Zeynep!
-Han kommer! -Nej!
Lugna. Bara han inte sjunger så är det ingen fara.
-Vem är där? -Jag tar inga risker.
-Öppna! -Storebror! Nej!
Zeynep! Öppna dörren!
Öppna! Hör ni mig?
Zeynep!
Vad är det som händer? Öppna!
-Jag slår sönder dörren! -Nej!
Varför stängde ni in mig? Varför fick inte jag vara med?
Var försiktiga. Han försöker påverka er.
Ni försökte ju bara skydda er själva,
men han tog det personligt och vill ge er dåligt samvete.
Vem är det och vad gör han här?
Han förkastar vetenskapen och menar att livet styrs av känslor.
Coşkun, kära svåger, varför har du ett gevär i händerna?
Älskade Ercan! Lugna ner dig, snälla du.
Det har visat sig att dina sånger gör oss sjuka.
-Snälla, kan du sluta sjunga? -Nej.
-Vill ni att jag ger upp min klagosång? -Pass på, nu försvarar han sig.
Snälla bror.
De band mina händer
De brände mina ögon…
Nej, Coşkun!
-Låt bli! -Sluta!
Jag älskar dig som min egen bror, men du gör oss alla illa!
Ni kan inte tysta musiken! Ni kan inte tysta min klagosång!
Coşkun!
Vad har du gjort?
Varför?! Varför, varför, varför?!
Varför, Ercan?!
Det räcker, Zeynep.
-Varför?! -Lita på vetenskapen!
Du borde skämmas! Jag har älskat dig som min egen son!
Jag är ett offer för ödet.
Slå mig, bara. Döda mig!
Ercan!
Jag har varnat er.
Coşkun kanske aldrig mer kan gå.
Om du vill ta jobb som barflicka, Gülcan,
för så tror jag att det kommer att sluta, så ta det här kortet.
-Jag känner åtminstone ägaren. -Varför skulle jag bli barflicka?
Det är min vetenskapliga bedömning, Gülcan.
Ta åtminstone min varning på allvar.
Er far får förresten ett slaganfall när som helst nu.
Sånt kan förutses.
-Pappa! -Herregud!
Pappa! Pappa!
-Pappa! -Nej!
Ercan!
Pappa!
Mitt sår är så djupt
Det läker aldrig
Fast det är bränt
Och alla vänder sig mot mig
Jag faller Och de bara skrattar
Jag drömmer om dig Med mitt sår som aldrig läker
Och ingen frågar hur djupt mitt sår är
Det finns bara du och mitt sår Och min glödande cigarett
Och ingen frågar hur djupt mitt sår är
Mitt sår är så djupt
Det läker aldrig
Fast det är bränt
Mitt sår är så djupt
Det läker aldrig
Fast det är bränt
Mitt sår är så djupt
Det läker aldrig
Fast det är bränt
Mitt sår är så djupt
Det läker aldrig
Fast det är bränt
SKIVBOLAGET COSMOS
Där såg du till att kväva det i dess linda.
Ja…
Vad ska jag säga? Det är ju mitt jobb.
Han sitter i fängelse, hans mor är förtvivlad
och hans syster är barflicka.
Du är fenomenal på hjärntvätt.
Vi kunde ju inte ha låtit dem hållas och förstöra musiken.
Absolut inte!
Det finns jazz och polyfonisk musik,
men de envisas med att kvida om sitt lidande!
Jag ska krossa dem allihop. Jag ska förstöra deras liv.
Vi måste sätta in 5 000 lira på doktor Alis konto
för de falska röntgenbilderna.
Det ordnar vi.
Varför ska du envisas med att utplåna arabesque-musiken?
För att jag inte gillar den! Än sen?
Ercan har en kraftfull stämma.
Jag ville slå honom ur spel innan han blev berömd.
Jag ska krossa dem, varenda en.
Folk ska lyssna på jazz, om jag så ska tvinga dem!
Dumheter, Suat.
Du förstår dig inte på samhällsdynamik.
Vad tror du då att bluesen som du gillar är?
Bluesen kommer långt från fjärran och den urholkar inte samhället.
"Vi träffades vid rälsen, men hennes mamma sa nej."
Det gör ingen skada. Det är på engelska.
Men arabesque är nåt helt annat, och det stinker.
Jag tycker synd om dig.
Du är okunnig. Beläst, men okunnig.
Jag skulle väl inte vara skurk om jag hade kunskap! Passa dig.
-Henne har du inte lyckats hjärntvätta. -Hon har ingen hjärna.
När din onda plan misslyckas ser jag fram emot din förklaring.
Om det sker så är det karma, men karma finns inte.
Vi får som vi vill. Se dig omkring!
Se dig omkring!
Vi är Cosmos. Det är vi som bestämmer.
Akta dig. Att döma av händelseförloppet kommer hon att dra dig vid näsan.
Hon kan dra i den här.
Jag vill prata med dig.
Vem är ni?
Din älskade Ercan är oskyldig.
Ni har blivit grundlurade.
Han är en begåvad sångare. Därför vill de stoppa honom.
Åk härifrån. Lägg er inte i våra liv.
Zeynep, Ercan älskar dig.
Glöm aldrig det.
Och…
…du har inte cancer.
Det var lögn.
Herregud!
Ercan! Ercan!
-Det var vacker sång, Ercan. -Tack, Gariban.
-Vi blev djupt berörda. -Tack.
-I morgon blir du fri. -Ja, vi ska ut härifrån, Ercan och jag.
Vi går raka vägen till nattklubben. Jag ber dem trycka upp affischer.
-Du skämtar, din rackare. -Inte alls!
Jag vill att du drar hela Istanbul till dina konserter.
Hur mycket man än drar, sista droppen byxan tar.
Det var ett så dåligt skämt att du fick mig att skratta, trots alla bekymmer.
Du påminner mig om hur svårt vissa har att skriva komiska roller.
Jag är inte så slängd i käften, om du förstår vad jag menar.
Om du stammade också skulle vi garva läppen av oss.
Det kan jag inte!
BAYRAMPAŞA-FÄNGELSET
Zeynep!
Ercan! Ercan!
-Min Zeynep! -Ercan!
Akta min saz.
Jag blev hjärntvättad, Ercan. Snälla, förlåt mig.
Och min sjukdom var bara lögn.
-Pappa mår bättre med sjukgymnastik. -Sjukgymnastik?
Gülcan, då? Och Coşkun?
De jobbar på baren Çakır.
En är toalettvaktmästare, och en är…
…barflicka.
Vem är toalettvaktmästaren? Är det Gülcan?
Är Gülcan toalettvaktmästaren?
Snälla, säg att det är Gülcan!
Coşkun, Coşkun, Coşkun!
Åk till nattklubben. Ta hand om Zeynep, Gariban.
Javisst.
-Vart ska du? -Till baren.
Det finns bara en, så du kan inte missa den.
-Är det uppsluppen stämning? -Ja, än sen?
Då ska jag göra den dyster!
Jag ska göra den sorglig!
Ercan!
Coşkun, min kära svåger.
Förlåt oss. Livet har dragit oss i smutsen.
Nej, ni är de renaste människor jag nånsin har träffat.
Var är Gülcan?
-Hon är därinne. -Kom.
Gülcan!
-Var är du, Gülcan? -Spring!
Gülcan!
Ercan?
Gülcan.
Nu får det vara nog!
Stå still!
Jag är redo, svåger.
Nej, Coşkun!
Jag gör det för Gülcan!
Coşkun! Coşkun!
Ingen fara.
Vi är tillsammans, precis som förr. Precis som…
Din lilla rackare!
Storebror!
-Kom! -Storebror!
De band mina händer
De brände mina ögon
De klippte mina vingar
Och sa åt mig att dö
Jag får aldrig nog Får aldrig nog av dig
Jag får aldrig nog Får aldrig nog av det
Och så vidare. Det hade varit omöjligt att skriva den utan allt lidande.
Vad tycker ni?
Du kommer att gå långt. Du börjar här redan nästa vecka.
Innan jag börjar här vill jag be er att anordna en gala
dit jag kan bjuda mina närmaste och utvalda gäster.
Självklart.
Gud välsigne er!
-Tack. -Ingen orsak.
En cigarr, stumpan.
Hur ser jag ut?
Jag är så orolig för att nånting ska hända oss.
-Vad skulle kunna hända? Jag är här. -Det är det jag menar.
Din mamma och Gülcan är här, Ercan. Och din pappa också.
Bravo!
Det kommer visst ett till nummer.
Nu kommer Ercan.
Vad är det frågan om?
-Ingen aning… -Sitt, annars skjuter jag.
Du
Du får mig att tappa andan
Du
Du har förändrat min värld
Om jag så blir stum
Om så tiden stannar upp
Om så hela världen brinner
Så har du vunnit mig
Om det så saknas hopp
Om det så är mitt öde
Om så mitt hjärta slutar slå
Så tillhör det dig
Be mig inte att lämna dig När jag ändå inte kan
Din kärlek är skoningslös mot mig
Be mig inte att lämna dig När jag ändå inte kan
Om döden kommer Så låt den komma
Du säger att jag ska vänta
Stanna upp
Jag är vilse i dimman Och drömmer om dig
Om det är sån du ska vara
Om jag ingenting kan göra
Låt då hela världen få veta
Att du är min tyrann
Be mig inte att lämna dig När jag ändå inte kan
Din kärlek är skoningslös mot mig
Be mig inte att lämna dig När jag ändå inte kan
Om döden kommer Så låt den komma
Hjärnblödning.
Jag beklagar.
Vi kände dem inte. De kände inte oss heller.
Hade vi känt varandra så kanske det inte hade behövt sluta så här.
Håll om mig, Ercan. Jag får aldrig nog av dig.
Och jag får aldrig nog av dig.
-Inte av det heller. -Av "det"?
SLUT
-Tack! -Tack!
Tack så mycket!
Tack.
-Tack. -Tack.
Vad har du nu ställt till med, Erşan?
Titta, jag gråter på riktigt.
Ja, vilken film!
Titta, jag har skurit mig i handlederna!
-Jag sa ju att det skulle gå. -Ja.
Tack.
Bravo.
Är baren stängd i dag, Mami?
Inte i dag, Erşan! Inte i dag!
Tack så mycket!
-Det var över förväntan. -Helt otroligt.
De kom med de här förut, Erşan.
-Vad är det? -Vad är det där?
Märkligt…
INBJUDAN TILL "ÅRETS MAN"-GALAN
Hörni!
Det vill att jag ska representera Turkiet på nån "årets man"-gala utomlands.
Det måste du göra, Erşan!
Om det var "månadens man" skulle de ha bjudit mig.
Men inte mig, för jag är svunna tiders man.
Ska vi åka dit?
Vi har mycket att göra. Kanske åker vi, kanske inte.
-Så ska det låta! -Skål!
-Ge mig ett glas. -Botten upp!
-Är ni med? -Nu kör vi.