Hvem er de for hverandre?
Jeg vet ikke.
Den er vrien.
Jeg tror den hvite fyren og den asiatiske jenta er et par.
Og den asiatiske fyren er broren hennes.
Eller så er de to fra Asia et par, -
- og den hvite fyren er vennen deres fra Amerika.
De snakker jo ikke til ham.
Kanskje de er turister, og han er guiden deres.
- På bar klokken fire om natten? - Du har rett. Den kan ikke stemme.
Kanskje de er kolleger.
Jeg har ikke peiling.
24 ÅR TIDLIGERE
Na Young. Hvorfor gråter du?
Gråter du fordi du ble nest best på eksamen?
Er du sur på meg fordi jeg ble best?
Ja.
Jeg er alltid nummer to etter deg, men jeg gråter ikke.
Hvordan tror du jeg får det når du gråter fordi jeg var best en gang?
Du er gal.
Ikke kom inn! Snakk fra der borte.
- Vi har bestemt oss. - For hva?
Jeg vil hete Michelle, og Si Young vil hete Mary.
Ville ikke Si Young hete Michelle? Hvorfor tar du din søsters navn?
- Jeg liker ikke engelske navn. - Du skal ikke ta Si Youngs for det.
- Jeg hater alle navn. - Vi tenker litt mer på det.
Hva med Leonore?
- Forkortet til Nora. - Nora.
Nora Moon.
Na Young.
Hvem fra skolen liker du for tiden?
- Hva skal jeg tegne? - To ting.
- Et tre. - Det er jeg god til å tegne.
Et tre har ikke hjerter.
- Hae Sung. - Hvorfor?
Han er mandig.
- Er han mandig? - Ja. Jeg gifter meg nok med ham.
Og vil han gifte seg med deg?
Han liker meg. Så ja, hvis jeg sier det.
Vil du gå på date med ham?
De er så fine sammen.
Hae Sung snakker mye om Na Young.
Na Young sa at hun liker ham.
Vi flytter utenlands snart.
Så jeg vil gi henne gode minner først.
Dere flytter utenlands?
Ja.
Men hvorfor flytter dere?
Faren til Na Young er filmregissør, og du er kunstner.
Hvorfor flytte fra alt det?
Når du reiser fra noe, finner du noe annet.
- Reiser du virkelig? - Ja.
- Kommer du aldri tilbake? - Nei.
- Hvorfor reiser du? - Fordi jeg vil.
Hvorfor vil du reise?
Fordi koreanere ikke får Nobelprisen i litteratur.
- Ha det! - Ha det bra, Na Young!
Hei.
Hva?
Ha det.
- Hei. - Hei.
- Jeg heter Nora. Hva heter du? - Jeg heter Michelle.
- Hvordan går det, Michelle? - Fint. Og du?
- Jeg har det fint. Og du? - Jeg har det fint. Og du?
Toronto Pearson Flyplass.
Na Young. Si Young. Kom igjen!
Fort!
Her er passene våre.
12 ÅR GÅR
Det var så mye som ga gjensvar i meg.
Den ene vendingen som hang igjen var "råttenskapens lange reise".
Jeg likte også den. Særlig at du bruker lange pauser.
Mor
- Dong Yun er advokat nå. - Han var sånn en god gutt.
Han hjalp meg å skjule det en gang jeg tisset i buksa.
Det gjorde du ofte.
- Nå bor sengevæteren i New York. - Ja. Den sengevæteren er topp!
Hvem flere skal vi søke på?
Hva var det han het? Han jeg var vill etter?
Jeg var på en date med ham.
- Jung Hae Sung. - Hae Sung.
Jøss! Det er jo helt vilt, mor!
Han har spurt etter meg på Facebooksiden til fars filmer.
- Hva snakker du om? - Han skrev for en stund siden.
"Jeg leter etter Na Young. Jeg vil i kontakt med barndomsvenninnen."
- Er det sant? - Jeg ringer tilbake snart.
Okay.
Pokker.
Hae Sung! Det er Na Young.
Husker du meg?
Hør her. Det er da en god ting. Det er bra!
Se på bruddet som en velsignelse, og kast deg uti noe nytt.
Det er mange kvinner i verden. Ikke ta det så tungt.
Jeg er vel en idiot.
Hvorfor savner jeg den megga?
Selvfølgelig savner du henne, din dust.
Hvis du ikke savnet henne etter to år sammen, -
- er du overhodet menneskelig da?
Det er bra. Bare gråt det ut.
Det er en god ting.
Du var for god for henne. Det er bare bra.
Hei, har du en hemmelig kjæreste, eller?
Hva snakker du om?
Hvem skriver til deg klokken tre om natten?
Aner ikke.
Hae Sung! Det er Na Young. Husker du meg?
Hae Sung, våkn opp!
Takk for maten.
Drakk du mye i natt?
Litt mye.
Hvorfor er du i så godt humør?
- Jøje meg. - Ja, jøje meg.
Det er deg.
Jøje meg.
- Du likner deg selv. - I like måte.
Jeg ante ikke at du kunne huske meg.
Jeg søkte for moro skyld og så du hadde lett etter meg.
For meg var det ikke bare moro. Jeg prøvde virkelig å finne deg.
- Du har fått nytt navn? - Ja. Jeg heter Nora nå.
Så var det derfor jeg ikke kunne finne deg.
- Får jeg kalle deg Na Young? - Selvfølgelig.
Men ikke engang mor kaller meg Na Young mer.
Det så ut som om du er i New York.
Ja, det er jeg. Jeg skriver her.
Jeg er dramatiker.
- Litt som faren din. - Ja.
Så tøft.
- Hallo? - Hallo.
Kan du høre meg? Jeg er her ennå.
- Er du hjemme? - Ja. Jeg har forelesning snart.
Mor sier universitetet ditt er godt.
- Det er ikke så verst. - Du får sikkert gode karakterer.
- Jeg var visst gjennomsnittlig. - Vi konkurrerte alltid på skolen.
Du gråt fordi du tapte for meg.
- Jeg tapte bare en gang! - Gråter du mye ennå?
Nei.
Virkelig? Du gråt mye i gamle dager.
Nesten hver eneste dag.
Du ble alltid hos meg når jeg gråt.
Hvorfor gråter du ikke nå? Får man ikke gråte i New York?
Da jeg nettopp hadde flyttet gråt jeg ofte.
Men så gikk det opp for meg at ingen brydde seg.
Skjønner.
- Hvilke fag tar du? - Ingeniør.
Det vet jeg ikke noe om.
Jeg liker dette.
Hva da?
Bare...
...å snakke med deg.
Gjør du?
Jeg er veldig morsom å snakke med.
- Jaså, så det er du? - Ja.
Jeg må gå på forelesning.
Ja, og jeg skal spise middag.
- Har du ikke spist ennå? - Ikke ennå.
- Hva er klokken hos deg? - Midnatt.
- Og du har ikke spist ennå? - Nei.
- Spis noe med en gang. - Det skal jeg.
Hva er det?
Det er litt sprøtt, men...
Jeg vet ikke om jeg burde si noe sånt.
Hva vil du si?
Jeg har savnet deg.
Og jeg deg.
Det er sprøtt.
Jeg får stikke. Forelesningen begynner snart.
Okay. Ha det. Vi snakkes.
Ja, det må vi gjøre igjen. Jeg sender deg en mail. Ha det.
- Hei. - Hei.
Er den syv om morgenen hos deg?
Sa du ikke at du aldri står opp før 10?
Du sa det er det eneste gode tidspunktet for deg.
- Har du ikke forelesning i dag? - Jo. Jeg dro tidlig hjemmefra.
Hvordan gikk prøven i dag?
Koreansken din er litt rusten.
Hei...! Koreansk snakker jeg bare med deg og mor.
Du sa du flyttet fra Korea for å vinne Nobelprisen.
Drømmer du fortsatt om det?
Nå vil jeg heller ha Pulitzer-prisen.
Du er akkurat som den 12 år gamle jenta jeg husker.
Grådig?
Vil gjøre alt og vil ha alt.
- Og har et fryktelig temperament. - Nettopp.
Nei, nei, det var bare fleip.
Så du skal skrive der en hel måned?
Ja. Det er en kunstnerbolig.
- Kan du se det? - Så tøft.
Hvor ligger Montauk?
I forhold til New York ligger det ca. fire timer østover.
"Evig solskinn i et plettfritt sinn". Har du sett den?
Ville du noen gang besøkt New York?
Hva skal jeg i New York?
- Hvorfor drar du til Kina? - For å lære mandarin.
Du burde komme til New York for å lære engelsk.
Jeg ville alltid lære mandarin. Det er en fordel i jobben min også.
- Du er jo god. - Det er det eneste jeg kan.
Hallo? Hallo?
Hae Sung?
Na Young? Kan du høre meg?
Hae Sung? Kan du høre meg?
Nå er vi her. Her oppe kan du se hele Seoul.
Det er fint.
Jeg skulle ønske jeg var der.
Vi burde dra opp hit sammen.
Jeg savner deg.
Hallo?
Ville du noen gang besøkt Seoul?
Hva skal jeg i Seoul?
- Jeg går. - Ha det.
Hei.
- Sover du ikke ennå? - Nei, ikke ennå.
- Er du okay? - Selvfølgelig.
Hva var det du ville snakke om?
Når har du anledning til å besøke meg i New York?
Om halvannet års tid. Jeg skal jo på språkutveksling...
Du behøver ikke å forklare.
Det går minst et år før jeg kan besøke deg i Seoul.
Jeg vil at vi ikke snakker sammen på en stund.
Hvorfor det?
Jeg reiste til et nytt land to ganger for å komme til New York.
Jeg vil oppnå noe her.
Jeg vil leve livet mitt her, -
- men sitter og ser på flyavganger til Seoul.
Så du vil ikke snakke med meg mer?
Bare foreløpig.
Det tok meg 12 år å finne vennen min.
Jeg er tilbake før du vet ordet av det. Vi bare tar en kort pause.
Jeg syns det er et godt forslag.
Hvorfor er jeg sånn?
Jeg beklager.
Hva beklager du? Var vi kjærester, eller?
Greit.
Ha det.
Vi snakkes.
Okay.
Vi snakkes.
Du er sen. Vi kom for din skyld.
- Har du pakket alt? - Nesten.
- Når flyr du? - Nå på søndag.
Skal du være der hele sommeren?
I kveld drikker vi oss ihjel.
- Hvorfor er han sånn? - Visst faen!
Sier Hae Sung vi skal drikke, så drikker vi. En soju til, takk!
- Hei. - Hei.
- Jeg heter Nora. - Arthur. Hyggelig å møte deg.
- Når kom du? - Nå i morges.
- Du fikk det verste rommet. - Ja. Jeg vet det.
Det fins et koreansk ord, "in-yun".
Det betyr "forsynet" eller " skjebnen".
Men det brukes bare om forhold mellom mennesker.
Jeg tror det har røtter i buddhismen.
Og tanken på reinkarnasjon.
Det er in-yun hvis to fremmede går forbi hverandre på gaten, -
- og klærne til den ene streifer den andre.
Det betyr at det må ha vært noe mellom dem i tidligere liv.
Hvis to mennesker gifter seg sier de at det skyldes -
- at det har vært 8000 lag in-yun gjennom 8000 liv.
Tror du det?
Tror hva?
At vi to kjente hverandre i et annet liv?
Fordi vi sitter her ved samme bord, -
- i samme by, på samme tid?
Ja, er dette in-yun?
Det er bare noe koreanere sier for å forføre noen.
12 ÅR GÅR
- Hei. - Hei.
- Hvor skal dere? - Til New York.
- Hvorfor? - Vi bor der.
- Yrke? - Forfattere.
- Hva? - Vi er forfattere.
- Hvor lenge var dere i Toronto? - 10 dager.
- Hva var formålet med reisen? - Vi besøkte familien hennes.
- Er dere to i slekt? - Vi er gift.
Takk.
Hvis du kjøpte billett til stykket og tok en drosje, -
- kostet det deg noe å være her -
- og tilbringe et par timer sammen med de gamle damene.
Det gjør deg også til en slags innvandrer.
Og alt dette koster meg også noe.
Jeg krysset Stillehavet for å være her.
Noen kryssinger koster mer enn andre.
Noen kryssinger betaler man for med hele sitt liv.
- Jeg er sulten. - Jeg også.
- Hva har du lyst på? - Jeg vet ikke.
Hva kan jeg gjøre?
- Vet du hva jeg har lyst på? - Nei.
Kyllingvinger.
- Å fy fader! - Ja.
Ja, for faen!
Kyllingvinger!
- Hva tenker du på? - Husker du min venn Hae Sung?
- Å ja. Er det denne uken? - Ja.
- Hvorfor kommer han? - På ferie, tror jeg.
- Hva skal du i New York? - Ha ferie.
Slappe av, nyte livet, ha det gøy.
- Altså ikke for å treffe den jenta? - Hvem da?
Hvorfor spiller du dum?
Bor ikke barndomskjæresten der? Treffer du henne nå som du er alene?
Tror du jeg er gal? Hun er gift.
Er hun?
Jeg tror hun har vært det i syv år.
Hun giftet seg tidlig.
Stakkars deg.
Hva er det?
De varsler regn alle dagene du er der.
Se. "Voldsomme tordenbyger".
Husk gummistøvler og regnfrakk.
Det står altså "voldsomme tordenbyger".
Koffert? Koffert.
Hae Sung!
Jøss. Det er deg.
Hva kan jeg gjøre?
- Hva skal jeg si? - Jeg vet ikke.
Er det 12 år siden sist vi snakket sammen?
Godt det er fint vær i dag.
Enig.
- Skal vi gå? - Ja.
Før jeg ble gift...
...dro jeg til Korea med mannen min.
Jeg vet det.
Jeg sendte deg en mail, men du svarte ikke.
Jeg ville treffe deg.
Jeg var skuffet.
Beklager.
Jeg skulle gjerne møtt kjæresten din også. Hvordan har dere to det?
Vi er ikke sammen for tiden.
- Har dere gått fra hverandre? - Nei.
Det er ikke sånn. Vi bare trenger en tenkepause.
Vi har akkurat begynt å snakke om å gifte oss.
- Og vil du ikke gifte deg? - Jeg vet ikke.
Hvorfor vet du ikke hvis du elsker henne?
Det er litt komplisert.
- Hva er komplisert? - Jeg fyller ikke kravene.
Hva mener du?
Jeg er enebarn.
Når du gifter deg med eneste sønn, bør han ha høyere status.
Jeg er for vanlig.
Er du vanlig?
Jeg har en vanlig jobb, jeg har en vanlig lønn.
Hun burde finne en som gjør det mye bedre.
Er det vanskelig å bli gift hvis man ikke tjener mye?
Vi trodde ikke det først, men så begynte vi å tenke det.
- Skal jeg ta et bilde av deg? - Okay.
Du ser bra ut.
Drar du og mannen din ofte ut hit på date?
Vi bodde her i nærheten før vi flyttet til East Village.
Vi datet alltid her.
- Vi kranglet her også. - Krangler dere?
- Ja, så fillene fyker. - Hvorfor krangler dere?
Bare fordi.
Det er som å plante to trær i en potte.
Røttene våre måtte tilpasse seg.
Kommer mannen din overens med familien din?
Ja. Han spiller hwatu med dem hele tiden.
- Spiller han hwatu? - Ja da.
- Kan han reglene godt? - Han er dyktig.
- Er han god i koreansk? - Nei.
Men han kan si et par ord.
Livretten hans er yukgaeiang.
Yukgaeiang? Da mener du alvor.
Det gjør han.
Hva med deg og kjæresten?
- Krangler dere? - Nei.
Og hun er ikke kjæresten min nå.
Du burde også gifte deg.
Er du bekymret for meg?
Det er vanskelig å gifte seg for idealister som deg.
Jeg er ikke så gammel at du skal bekymre deg.
Hae Sung.
Hvorfor lette du etter meg?
For 12 år siden?
Vil du virkelig vite det?
Jeg ville bare treffe deg en gang til. Jeg vet ikke...
Fordi du reiste så plutselig, ble jeg litt sur.
- Unnskyld. - Hva sier du unnskyld for?
Du har rett. Det er ikke noe å unnskylde.
Du forsvant ut av livet mitt, og så fant jeg deg igjen.
Hvorfor ville du det?
Jeg vet ikke.
Sikkert fordi...
Jeg tenkte så ofte på deg da jeg var i militæret.
Å, sånn.
- Vi var barn da. - Det er sant.
Og da vi fant hverandre for 12 år siden, var vi også barn.
Vi er ikke barn lenger.
- Hei. - Hei, skatt.
Hvordan var det?
Du hadde rett.
- Hadde jeg det? - Ja.
Han kom for å treffe meg.
Det er så sprøtt å se ham som en voksen mann -
- med en vanlig jobb og et vanlig liv.
Han er så koreansk.
Han bor hos foreldrene ennå. Det er veldig koreansk.
Han har et veldig koreansk syn på alt.
Jeg føler meg ikke det spor koreansk sammen med ham.
Men på en måte mer koreansk også.
Skikkelig rart.
Jeg har jo koreanske venner, men han er ikke koreansk-amerikansk.
Han er koreansk-koreansk.
Er han kjekk?
Jeg syns det.
Han er veldig maskulin på en veldig koreansk måte.
Er du tiltrukket av ham?
Jeg tror ikke det.
Jeg vet ikke. Men jeg tror ikke det.
I hodet mitt var han i så mange år bare en gutt.
Og så ble han et bilde på PC-en.
Og nå er han en fysisk person.
Det er intenst. Men det er nok ikke tiltrekning.
Jeg har vel bare savnet ham. Jeg tror jeg savner Seoul.
Har han savnet deg?
Jeg tror han har savnet den 12 år gamle sippa han kjente.
- Var du ei sippe? - Ja.
Som oftest sto han bare og så på meg.
- Når drar han igjen? - I overmorgen.
- Er du sint? - Nei.
Du virker sint.
- Jeg har ingen rett til å være sint. - Jo da.
Han fløy i 13 timer. Jeg nekter deg ikke å treffe ham.
Han er barndomskjæresten din. Og du stikker jo ikke av med ham.
Vel?
Klart. Jeg dropper alt jeg har her og stikker av med ham til Seoul.
Kjenner du meg ikke? Jeg løper ikke fra prøvene mine for noen fyr.
Jeg vet det.
Jeg kjenner deg.
Hva...?
Jeg bare tenker at det er en virkelig god historie.
- Min og Hae Sungs historie? - Ja.
Den kan jeg ikke konkurrere med.
Hva mener du?
Barndomskjærester som møtes 20 år etter og er som skapt for hverandre?
- Vi er ikke som skapt for hverandre. - Jeg vet det.
Men i historien er jeg den slemme amerikanske mannen -
- som står i veien for skjebnen.
- Kutt ut! - Vår historie er så kjedelig.
Vi møttes i en kunstnerbolig.
Vi lå sammen fordi begge var alene.
Vi flyttet sammen i New York for å spare husleie.
Vi giftet oss så du kunne få oppholdstillatelse.
Du får det til å virke så romantisk.
Jeg er han du går fra når den gamle elskeren kommer og henter deg.
Han er ikke den gamle elskeren min.
Tenk hvis du hadde møtt en annen i den kunstnerboligen.
En annen New York-forfatter, som også hadde lest de samme bøkene som deg.
Som hadde sett samme filmer og ga deg stoff til stykkene dine.
Som lyttet når du klaget over alle prøvene.
Det er ikke sånn livet fungerer.
Jo, men... ville du ikke ligget her sammen med ham da?
Dette er mitt liv. Jeg lever det sammen med deg.
Er du glad for livet ditt?
Er det alt du forestilte deg da du forlot Seoul?
- Da jeg var 12? - Var det dette du drømte om?
Å ligge i en seng i en trang leilighet i East Village -
- med en jødisk forfatterfyr. Var det drømmen til foreldrene dine?
Spør du om du, -
- Arthur Zaturansky, er svaret på familiens innvandrerdrøm?
- Ja. - Oi...
Det var her jeg endte. Det er her jeg skal være.
- Okay. - Hva?
Du gjør livet mitt mye større.
Jeg lurer på om jeg gjør det samme for deg.
Det gjør du.
Jeg er bare ei jente fra Korea.
Du glemmer det at jeg elsker deg.
Jeg glemmer det ikke, men av og til har jeg vanskelig for å tro det.
Vet du at du bare prater koreansk når du snakker i søvne?
- Gjør jeg? - Ja.
Du snakker aldri engelsk i søvne. Du drømmer bare på koreansk.
Det visste jeg ikke. Det har du aldri fortalt.
Vanligvis syns jeg det er søtt.
Noen ganger blir jeg nok litt redd.
Redd for hva?
Du drømmer på et språk jeg ikke forstår.
Du har et sted inni deg jeg ikke kan dra til.
Det er nok derfor jeg prøver å lære koreansk.
Selv om det irriterer deg.
- Vil du forstå meg når jeg drømmer? - Ja.
Det er nok bare kaudervelsk.
- Hei! - Hei.
- Kom du godt hjem i kveld? - Ja. Beklager at jeg er sen.
- Har du spist? - Nei.
- Spis denne. - Er den til meg?
Jeg ville spørre deg noe i går.
Hvilken pris vil du vinne nå?
Da du var liten ville du vinne Nobelprisen.
For 12 år siden ville du vinne Pulitzer-prisen.
Hva vil du vinne nå?
Jeg har ikke tenkt på sånt på lenge.
Tenk litt på det, da. Det må være en pris du vil ha.
En Tony.
Du er akkurat som jeg husker deg.
Fortsatt gal?
Fortsatt gal.
Litt til ditt venstre.
En, to, tre!
Ett til.
- Hvorfor holder du den så nært? - Trekk litt tilbake, da.
Hun har vendt oss ryggen.
Vent.
Du ser ung ut.
For å få oppholdstillatelse ble vi gift tidligere enn planlagt.
- Vet han at jeg kommer? - Selvfølgelig.
- Vet han hvem jeg er? - Selvfølgelig.
Han vil hilse på deg.
Kom inn.
God dag. Hyggelig å møte deg.
Hei. Hyggelig å møte deg også.
- Han snakker godt koreansk. - Nei.
Er du sulten?
Sulten?
Ja.
Hva har du lyst på?
- Pasta. - Pasta?
- Liker du pasta? - Ja.
Okay. Da går vi ut og spiser pasta.
Hva har dere to gjort i dag?
Frihetsgudinnen.
- Dere tok fergen. - Ja.
- Det var fint. - Jeg har ikke vært der.
- Har du ikke? - Nei, aldri.
Du burde ta turen med mannen din.
- Har vi aldri vært der sammen? - Nei.
Da jeg var 24 år...
- Militærtjeneste? - Ja.
Militærtjeneste.
- Alle koreanske menn må det. - Faren din har fortalt om det.
- Hvordan var det? - Likte du det?
Nei.
Militær og arbeid er samme...
- Det samme? Hvordan? - Du har...
Du har en sjef.
Dere har overtidsbetaling og sånne greier her, ikke sant?
I Korea jobber alle overtid, men uten betaling.
De har ikke overtidsbetaling i Korea. Er det sant?
Først må du gjøre alt arbeidet til sjefen, og så ditt eget.
Og så får du dra hjem.
Ikke før sent på kvelden? Det høres hardt ut.
Det er veldig hardt.
Arbeidet er hardt.
Fysisk eller psykisk hardt?
- Fysisk eller psykisk? - Begge deler.
Fysisk veldig hardt. Og...
Psykisk.
Psykisk er jeg sterk.
- Er du psykisk sterk? - Ja.
Det var bra du ble utvandrer.
Enig.
Korea er for lite for deg.
Der kan du ikke leve ut ambisjonene dine.
Jeg er glad jeg fikk møtt deg.
Ja.
Og takk for at du lot meg møte mannen din.
Jeg kan se at han virkelig elsker deg.
Jeg visste ikke det ville gjøre så vondt å like mannen din.
Vondt?
Da vi sluttet å snakke sammen savnet jeg deg veldig.
- Savnet du meg? - Selvfølgelig.
- Men så møtte du mannen din. - Du fikk også kjæreste da.
Unnskyld.
Det er okay.
Å se deg igjen...
...og være her gir meg mange rare tanker.
Hva for slags tanker?
Tenk om jeg hadde kommet til New York for 12 år siden.
Tenk om du aldri hadde reist fra Seoul.
Hvis du ikke plutselig hadde reist og vi hadde vokst opp sammen, -
- ville jeg ha lett etter deg da?
Ville vi vært kjærester? Eller gått fra hverandre?
Blitt gift?
Ville vi hatt barn sammen? Sånne tanker.
Men den sannheten som jeg har lært å kjenne her...
...er at du måtte reise fordi du er du.
Og jeg likte deg fordi du er du.
Og den du er, er en som drar.
Den Na Young du husker fins ikke her.
Jeg vet det.
Men... den lille jenta fantes.
Hun sitter ikke her foran deg, men hun er fortsatt virkelig.
For 20 år siden lot jeg henne bli igjen sammen med deg.
Jeg vet det.
Og selv om jeg bare var 12, så elsket jeg henne.
Du er gal.
Jeg tror det var noe i våre tidligere liv.
Hvorfor skulle vi ellers sitte her nå?
Men i dette livet -
- har vi ikke in-yun til å være sånne personer for hverandre.
For nå er vi endelig i samme by -
- for første gang på 20 år.
Vi sitter her med mannen din.
I dette livet har du og Arthur den rette in-yun med hverandre.
Dere to har de 8000 lagene med in-yun.
For Arthur er du en som blir.
Han snakker om deg.
Hva var vi for hverandre i våre tidligere liv?
Jeg vet ikke.
Kanskje et umulig forhold mellom dronningen og kongens lakei?
Eller kanskje vi var tvunget til å leve sammen i et politisk ekteskap -
- og var grusomme mot hverandre.
- Bedro hverandre hele tiden. - Og såret hverandre.
Eller kanskje vi satt ved siden av hverandre på toget.
- Hvorfor? - Fordi det var plassbillettene våre.
Kanskje vi var bare en fugl -
- og den kvisten den satt på en morgen.
Beklager at vi snakker uten deg.
Vi skal slutte.
Det er greit. Dere har ikke møttes på lenge.
Jeg hadde aldri trodd jeg skulle være med på noe sånt.
Å sitte her sammen med deg.
Kjenner du.... in-yun?
Ja. Nora fortalte om det da vi møtte hverandre.
Vi to...
Ja, vi to har også in-yun.
Jeg er veldig glad for at du kom.
Det var det rette å gjøre.
- Jeg følger ham ned til drosjen. - Okay.
Det var hyggelig å møte deg.
I like måte.
- Kom og besøk meg i Korea. - Helt klart.
- Straks tilbake. - Okay.
Kommer den snart?
Om to minutter.
Hei!
Na Young.
Tenk hvis dette også er et tidligere liv, -
- og vi allerede er noe annet for hverandre i neste liv?
Hvem tror du vi er der da?
Jeg vet ikke.
Ikke jeg heller.
Vi ses der.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service