Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FADER VÅR
Alma, har du hämtat hönan?
-Ja, jag har den här. -Ut i köket med den.
BIBELN
När du är färdig kan du hämta mer ved.
-Har vi allting? -Ja, ja.
-Du vet att en karl inte äter ost? -Ja.
Det är illa att jag måste sitta och arbeta i dag. Vad liknar det?
Bara det inte blir regn.
Jag kan inte andas förrän skörden är i hus.
-Nej... -I morgon, säger de.
Senast.
Flytta på dig!
-Lise. -Hej, mor.
Han har inte mycket plats kvar där inne. Jag såg en syn i natt.
-Jag drömde att det blev en pojke. -Drömmar ska man inte förakta.
-Jag hoppas på en syster. -Bara det blir ett välskapt barn.
-Fast jag vet inget om barnafödande. -Nej, roligt är det inte.
Men det är heller inte så farligt att man inte skulle göra om det.
-Då får man ju såna som du. -Som snart ska ge sig iväg.
-Vad ska skolan vara bra för? -Klok-Sine...
Vissa är ämnade för det vi gör. Andra är ämnade för annat.
Om Lise så blir den enda av mina flickor som jag skickar iväg.
Ske hans vilja.
Gud har stora planer för dig.
-Kom nu! -Ta det lugnt nu. Nej, nej!
-Mor! -Mor, varför sitter du här?
-Jag ska ha stolen! -Nej, den är min!
-Jag vill upp till dig, mor. -Tomas, inte med min stora mage.
-Upp till Lise. -Kom upp till Lise. Sluta nu.
Där hoppade jag mycket längre än du.
Ni ska få äpple.
Jag råkade tappa korgen med bär, men sen hittade jag ett äppelträd.
Och vad gjorde du då?
Hej, lille Knud. Kom till mor.
Ja, där sitter Tomas.
Gud bevare er allesammans.
-Varför packar du redan? -Kom.
Blunda.
Och så titta.
-Det är ju dina älsklingsskor. -Ja. Nu är de dina.
-Passar de dig inte längre? -Då ger jag dem till Hanne.
-Nej! -Jo.
-Säg "Tack, min snällaste syster." -Tack, min dummaste syster!
-Nu får du dem inte alls. -Jag vill inte ha dina fula skor!
Nej! Släpp nu!
Sluta! Sluta nu!
-Så du kan alltså ändå? -Jag hatar dig!
Låt bli nu!
Far! Vänta!
Kan jag inte få följa med? Snälla!
Jag ska se om jag kan hitta nåt till lilla Hanne på marknaden.
Var är din syster?
Lise!
Kom här.
-Lämna den åt mig på Møllergården. -Ja, far.
Du kan lika gärna göra lite nytta medan du är kvar här.
Det är inte med min goda vilja som du ska sättas i skolan.
-Nej, far. -Det är slöseri, om du frågar mig.
Men när väl din mor har bestämt sig för nåt...
-Du har ansvaret för henne i dag. -Ja.
Och se till att få lite ordning på dig. Du ser ut som ett barn.
Hallå?
Är det nån här?
Jag trodde först att du var död.
Varför sitter du här?
Var är allihopa?
De har åkt.
Utan dig?
Jag ska hjälpa den nye gårdsägaren. Visa honom hur gården fungerar.
Jag ska driva gården åt honom, kan man säga.
När kommer han?
Vem ger dig mat?
Jag är inte hungrig.
-Har du ätit nåt i dag? -Jag är inte hungrig, sa jag.
Jag är inte heller så hungrig.
-Jag ska också snart åka. -Vad angår det mig?
Vi är stora nu. Vi behöver inte våra föräldrar mer, va?
-Kom. Låt oss väsnas. -Varför?
Kom nu! Det är din gård! Du bestämmer!
Kom då!
Det var det jag sa. Det tjänar inget till.
Vad gör du? Ge mig det!
-Ge mig det! Det är min mors! -"Ge mig det. Det är min mors."
-Vad du är elak. -Springer du hem till mor och gråter?
Det vet du inget om, för du har ju ingen mor.
Förlåt. Det var inte det jag menade.
-Du får det på ett villkor. -Vad?
-Dra upp kjolen. -Vad?
-Dra upp kjolen. -Nej, det gör jag inte.
Jag tycker synd om dig.
Du är en usel människa.
Det är inte så konstigt att din far lämnade dig.
Ditt luder.
Jag höll på att glömma den här.
Ni är skyldiga oss pengar.
Så om du kan ge den till herren på Møllergården när du träffar honom.
Åh ja!
Ett, två, tre, fyra, fem.
-Du kan inte ta oss! -Du är så dålig!
-Kom nu! -Du är så dålig!
Är det Hanne? Då är det du nu.
-Hanne är! -Varför måste det vara jag?
-Kom nu. -Hanne är dålig.
Snurra runt!
Ett, två, tre...
Hur vet du hur han vill ha det?
Man känner det.
Kom.
Det kommer att bli bra för dig.
-Du kommer aldrig hem igen. -Självklart gör jag det.
Nej, du träffar en rik man-
-som du flyttar in hos i stan. Ett stort, fint hus med massa böcker.
Du glömmer allt om Broholm. Och om din bror.
Du är inte min bror.
-Förlåt, det var inte... -Nej.
-Jag menade det inte så. -Det är jag inte.
Du vet, Kristian på Møllergården?
När du miste dina föräldrar, lämnade de också dig ensam så där?
Min mor lämnade mig för att hon inte ville ha mig.
-Mödrar vill alltid ha sina barn. -Ja, din mor vill.
Om det inte varit för henne vet jag inte var jag hade hamnat.
Det är bara Kristian. Alla har lämnat honom. Han är helt ensam.
-Tror du att mor tar in honom också? -Är du kär i bleke Kristian?
-Nej, självklart är jag inte det. -Tycker du om bleke Kristian?
Är du galen? Aldrig i livet! Är du dum, eller?!
-Nej, nej, nej! -Är du en liten häst? Ska du ryktas?
Nej, Jens Peter!
-Nu är det du som ska ryktas. -Nej! Jens Peter! Nej...
Lise, där är du.
Ta dina syskon och gå till farmors hus. Din mor har blivit dålig.
-Vad är det för fel på mor? -Bara huvudvärk. Ni väsnades så.
Det var det Alma sa. - Kom, Hanne. - Kom, Tomas.
-Det gjorde lite ont. -Hanne? Kom!
-Jag vill vara mannen! -Ja, det får du.
Han kommer med sol till klöver och nickande gräs
-Titta på mig! -Bra, Bodil.
-Den här blomman luktar jättegott. -Gör den?
-Säg till om du trampar i en tistel. -Kom, Bodil.
-Jag kommer först! -Nej då!
Jo då!
-Kom nu! -Gör inte så där.
-Tomas, du fuskar! -Tre, två, ett!
Den har fastnat.
-Min vann! -Nej, min vann!
Min vann!
-Nej, min kom först! -Spännet!
Helga. Kan du passa dem? Jag har tappat nåt.
Jag kommer tillbaka strax. Det lovar jag.
-Nej, det gjorde du inte alls! -Den fastnade där, men jag vann.
Karen?
Madam Iversen. Bra att du kom så fort. Födseln är i full gång.
Det låter inte bra.
Mor, ingen använder den där mer.
Jag hade den vid alla mina födslar. Den dög kanske inte åt dig-
-men min svärdotter ska ha möjligheten.
-Tagen! Bodil har den! -Bodil har den!
-Tagen! Hans har den! -Tagen!
Jag har den!
-Tomas, kom och fånga nån nu. -Lise! Kom och var med!
-Inte just nu. -Varför vill du inte?
Låt henne vara. Hon leker bara vuxen för att hon snart ska till skolan.
Kommer ni också? - Helga, kusinerna är här.
Grethe, kom och var med!
-Elsbet. -Ja?
-Har ni sett vår mor på Broholm? -Nej, vi kom hemifrån. Hur så?
-Kom nu, Elsbet. Nu leker vi. -Jag kommer.
Ska du inte med?
Hon tror att hon är så stor.
Man ser dem fortfarande.
Små barn. Nu får ni inte väsnas för mycket. Ser man på, ser man på...
-Bara Vår Herre vet svaret. -Det är ju Klok-Sine.
Det ska jag ha på på skördefesten på lördag.
-Det kan du inte. -Det kan hon visst.
-Jag vill också följa med. -Vi ska dansa hela natten.
Och du ska ha det där på dig.
Lise, kom!
Dansa med mig!
Barn. Vad är det ni gör?
Tomas och Bodil, ni ska följa med mig till huset. Ni ska lägga er nu.
Är mor fortfarande sjuk?
Tomas och Bodil, kom.
Nu går vi. Kom nu.
Låt bli, Hans!
Ett, två, tre.
Jens Peter! Jens Peter!
Skynda dig!
Du måste köra och hämta doktor Lund nu!
Spring lite fortare!
Kom nu, Lise. Vi ska bara upp och se vad som händer.
-Och så går vi sen med en gång? -Så går vi sen med en gång.
Varför kör han inte?
Kom.
Anna. Jag vill lyssna lite på dig. Är du snäll och lägger dig?
Så.
-Det är dags. Han måste köra nu. -Du kan inte gå emot Annas önskan.
Hon vet inte ens vad hon själv heter. Hur ska hon kunna ta ett beslut då?
Vi måste vänta tills hon ger lov.
Du kan inte gå emot en syn.
Synen är den fattiges läkare.
Om det fortsätter så här hinner Anders inte se sin fru vid liv.
-Mor, vi måste ju kunna göra nåt. -Läkaren kan inget göra.
Det är upp till Vår Herre om han vill hålla Anna vid liv.
Och Vår Herre kan vi vända oss till. Där behöver vi inte doktor Lund.
Har ni alla mist förståndet?
Ska en dröm diktera liv och död?
Du uttalar dig om saker som du inte begriper.
Jag vet att drömmen sitter hårt i henne.
En så tydlig dröm måste man lyda.
En dröm ska vägleda, inte bestämma.
Madam Iversen säger att det blir en blodstörtning efter födseln.
Om vi hämtar läkaren nu hinner han stoppa det. Då har hon en chans.
Om han kommer först efteråt är det kanske för sent. Hör på henne!
Måhända är det upp till Gud.
Men då kan vi åtminstone säga att vi gjorde vad vi kunde.
Drömmen sa att det skulle bli en svår pojkförlossning. Det blev det.
Den sa också att om doktorn kom så skulle hon dö.
Om den ena delen av drömmen är sann så är den andra det nog också.
Det är ju vansinne!
Så, så, så, så.
Så, så, så, så andas vi.
Anna, kan du inte lyssna på mig?
-Får jag inte kalla hit läkaren? -Nej, jag vill inte ha läkaren!
-Jag vill inte dö. -Det är ju därför läkaren ska komma.
Jag kan inte lämna mina barn!
-Jag ska kräkas. -Ja, kom.
Gud, hjälp mig! Fräls mig, jag ber dig!
Hjälp!
Ta smärtan ifrån mig!
Kom, vi går nu.
Självklart ska ni med. Nils, självklart ska du följa med.
När de kommer hem från åkern är det fest.
-Vem ska du träffa? -Är det Martha på Nordgården?
-Det skulle du vilja veta, va? -Jag bryr mig inte.
-Du kan ta in mig i din säng. -Det kan du tänka dig, va?
-Jag gör ingen besviken, jag lovar. -Det är inte vad jag har hört.
-Vad har du hört? -Jag har hört nåt annat.
-Berätta det då. Och kyss mig. -Vi dansar. Jag vill inte kyssa dig.
-Varför vill du inte kyssa mig? -För att jag vill dansa.
-Kyss mig! -Nej!
-Ska vi hemåt nu? -Nej, inte än.
-Kommer de snart och hämtar oss? -Ja, det gör de.
Är mor frisk i morgon då?
-Ja, det är hon. -Alltså helt frisk?
Nu tycker jag att ni ska sova. I morgon blir allting mycket bättre.
Kan du inte sjunga mors sång?
Sov sött, barn lilla ligg lugnt och stilla
ja, sov nu så sött som fågeln så trött
som blomman som blundar på ängen
Gud Fader har sagt
stå, änglar, på vakt
där mina små barn är i sängen
Om det är någons fel så är det storbonden Jensens.
Varför måste män alltid göra så många barn?
-Jag ska aldrig ha in den där. -Inte jag heller.
Självklart ska ni det. Det måste ni när ni ska ha barn.
Far sa att alla bönderna lämnade Møllergården efter att Kirsten dog.
Varför?
De ville inte arbeta åt storbonden Jensen när Kirsten inte var där mer.
-Så kommer det att gå här också. -Er mor dör ju inte.
Det finns några bra saker med det. Alltså om ens mor dör.
Vad skulle det vara?
-Då finns det ingen som kan hunsa en. -Eller säga åt en att passa de små.
Eller torka en med de hårda trasorna.
Om vår mor dog skulle jag alltid bära smycken.
Ja, mors fina kedja. Den med hjärtat.
Den är så vacker.
-Jag skulle klippa håret. -Det skulle du inte kunna.
Det skulle hon visst kunna. Lise är äldst. Hon bestämmer.
Jag skulle ha finklänningen i skolan. Den som prasslar när man går.
Som konsulns dotter i Fjordby.
-Du kunde gå långt med Jens Peter. -Varför skulle jag gå med honom?
Jag såg dig härförleden stå och vänta på honom utanför stallet.
Och när det bara var trädgårds- mästarens son fick du bråttom.
-Det stämmer inte. -Eller gillar du Karl Johannes mer?
Karl Johannes? Är du tokig? Det är kanske du som gillar honom.
Han är inte så dum.
Nu ska han gå i lära. Då kan ni brevväxla.
Du kan vänta längtansfullt ute vid gärdet varje dag.
Hans brev kan du lägga i ett skrin och ta upp dem och lukta på dem.
-För att känna dig närmare honom. -Precis som i böckerna.
Ja, precis som i böckerna.
Sånt kan man inte göra när man har en mor.
Nej.
Det kan man inte.
Varför skrattar du?
Vi får aldrig tala så här om mor igen. Aldrig!
Förstår ni?
Det vore förfärligt om hon dog.
Vem skulle ta hand om oss när vi drömde mardrömmar?
Vem skulle stryka oss över håret när vi hade varit särskilt duktiga?
Vem skulle sjunga vaggsång och be "Fader vår" med oss?
Jag har varit en förfärlig dotter.
-Nej, det har du inte. -Jo, det har jag.
Minns du när vi skulle till kyrkan och jag vägrade ha den fula hatten?
Jag sa så hemska saker till mor att hon till slut grät.
Och sen på kvällen sa hon till oss att vi skulle vara snälla barn.
För en dag skulle hon inte längre vara hos oss.
Och i dag lånade jag mors spänne.
-Och nu är det borta. -Har du tappat det?
Finns det inget alls vi kan göra? Jag blir galen av denna väntan.
Vi kan kanske be till Gud.
Ja, Helga, det är det vi ska göra.
Det bara upp till Vår Herre nu. Det var det som farmor sa.
Fader vår, du som är i himmelen.
Helgat varde ditt namn, tillkomme ditt rike.
Ske din vilja såsom i himmelen, så ock på jorden.
Ske din vilja...
Lise. Kom igen nu.
Om Guds vilja är att ta mor då?
Det är det inte.
Jag vill inte att hans vilja ska ske om det är att ta mor.
Det här går inte. Det går inte alls.
-Lise. -Låt mig vara.
Lise!
Gode Gud.
Jag har varit stygg.
Förlåt att jag tog mors spänne.
Förlåt att jag blottade mig så där för Kristian.
Jag är en dålig, dålig människa och jag lovar att det ska bli bättre.
Straffa mig om du vill.
Ta skolan ifrån mig.
Ta Jens Peter ifrån mig.
Ta vad du vill.
Men jag ber dig.
Ta inte mor.
Gud, kan du förlåta mig?
Tack. Tack.
Det går säkert bra.
Vad var det?
Var det Jens Peter?
Vi måste gå upp dit nu.
-Vi kan inte lämna de små här. -Vi måste se vad som händer.
Lise!
Kom då!
Det har varit en lång natt.
Doktorn vet vad han ska göra när han kommer.
Det var också på tiden att vi hämtade hit honom.
Det var så hon ville ha det.
Vi kunde inte göra nåt förrän hon gav oss lov.
Tänk att hela natten skulle gå!
Man hämtar inte en läkare till en död.
Ja, men... Kommer ni där?
Jag trodde att ni sedan länge låg och sov så gott i farmors hus.
Vi tyckte inte att vi kunde sova.
Nej, självklart ska ni inte sitta där nere ensamma.
Agnes, spring ner och sitt med de små.
Alma, gör en kopp varm mjölk till flickorna.
Då har ni väl heller inte hört att ni har fått en lillasyster.
-En syster? -Ja. Hon kom strax efter ett i natt.
-Så det är inte en pojke? -Nej, det är en flicka.
-Då finns det hopp. -Det var ingen syster, utan en bror.
-Nej, jag tror att det var en flicka. -Det var inte vad jag hörde.
Sanningen är nog att vi inte vet. Så vänta med att prata så mycket om det.
Så, kom här, små flickor.
Så.
Låt det vara en flicka.
Det här är bara från golvet.
Det som har sipprat genom madrassen.
-Jesus. -Jag har aldrig sett på maken.
Det forsade ur henne.
Är det nåt nytt från stationen? Har ni fått tag på Anders?
Mor!
-Flickor, hej. Vad gör ni här? -Vi var helt ensamma i mormors hus.
-Det var så mörkt. -Vi var så rädda, mor.
Er mor är mycket trött. Hon ligger och sover i sängen nu.
Får vi se henne?
Inte just nu.
Hon måste ha lite ro.
-Flickor, gör som ni blir ombedda. -Ja, självklart, mor.
Vad blev det?
Barnet. Blev det en bror eller en syster?
En pojke.
Alma, kan du ta den stora klippfisken och lägga den i blöt till i morgon?
I morgon är det också en dag och inte mindre att göra.
Karen, sätt på den stora grytan.
Är det verkligt värt det, mor? Just precis i kväll?
När det är födsel blir det sötsoppa och våfflor.
Så har det alltid varit de 14 gånger som jag har fått ligga så där.
Jag tycker inte att min svärdotter ska ha det sämre än jag har haft det.
Är farmor inte alls ledsen?
Vem säger att jag inte är det?
Du gråter inte.
När man har lagt sin man, sin mor och far och tio barn i jorden...
...så är det längre in till tårarna.
Lita på att Vår Herre har en plan.
Och han vet bäst.
Ske hans vilja.
När doktorn kommer så vet han vad som ska göras.
Henrik körde till Fjordby på en knapp timme, så det dröjer inte länge nu.
Allt kan se så mörkt ut och lika fort kan det ljusna igen.
Jag minns när alla gav upp hoppet om Stor-Ida-
-och hon är den som tar mest från åkern nu.
Och dopfesten för barnet kan ju bli nu vid skördefesten.
Det kan den ju. Vilken fest vi ska ha.
Va, flickor?
Allt ska säkert gå bra.
Är det de?
Jag kan inte sluta tänka på stuten.
Det är mer ägaren som jag inte kan glömma.
Jag får nog ta och gå.
-Du skulle stanna och äta här. -Tänk inte på det.
Anders, var har du varit?
Du skulle ha varit här. Var var du?
Vi har försökt få tag på dig hela kvällen.
Tack, Kristense.
Han kommer!
Doktor Lund kommer, han kommer nu!
Det är dags! Mer ved i spisen. Är det friskt vatten i hinken?
Anna? Anna. Hör du mig?
Jag fick ut det mesta av efterbörden.
Anna, hör du mig?
Är det ni, doktor Lund?
-Ja. Hur mår du? -Jag är trött.
-Jag vill sova. -Nej, först ska vi stoppa blödningen.
-Elsbet! -Ja?
Ta med Lise upp på vinden och hämta lakan.
Jens Peter säger att han en gång såg en död man där uppe.
Mannen bor uppe på vinden.
Spöken finns inte.
Klok-Sine säger att de som inte blev färdiga här får vara spöken-
-tills Gud har beslutat om de ska till himlen eller helvetet.
Och varför vet Gud inte det i förväg?
Kom nu.
-Tror du på Gud? -Ja, självklart.
Varför låter han då mor ligga så där?
-Han kanske straffar henne. -För vad?
-För att kvinnan åt av äpplet. -Men det gjorde mannen ju också.
Jo, men kvinnan åt först.
-Kommer mor till helvetet? -Nej då.
Lise! Tant Anna skulle aldrig kunna komma till helvetet.
Men kanske är det dig Gud straffar för det där silverspännet du tog.
-Därför tar han din mor ifrån mig. -Han tar inte min mor ifrån mig.
Det vet vi ju faktiskt inte.
Du sa att du gick emot din mor. Gud säger att man ska hedra sin mor.
-Jag är så trött på Gud! -Lise, vänta.
-Kan vi inte gå tillbaka? -Jag måste hämta lakanen.
-Du får inte öppna den kistan! -Vad pratar du om?
-Den döde mannen är i den kistan! -Sluta nu. Spöken finns inte.
Elsbet!
Elsbet?
Mor, hjälp mig.
Fader vår.
Du som är i himlarna.
Helgat varde ditt namn, tillkomme ditt rike.
Ske din vilja såsom i himmelen-
-så ock på jorden.
Giv oss i dag vårt dagliga bröd-
-och förlåt oss våra skulder-
-såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Inled oss icke i frestelse, utan fräls oss ifrån ondo.
Ty riket är ditt, och makten och äran-
-i evighet.
Amen.
Mor.
-Mor. -Här, kom. Kom här till mig.
Så ja. Så ja.
Är min mor död nu?
Ja, det är hon.
Men varför? Varför är hon död?
Kom.
Det här är ditt, va? Jag hittade det i höet.
Ta med mig, Jens Peter, snälla.
Det kan jag inte.
Broholm är ditt ansvar nu.
Lise!
AS IN HEAVEN
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service