UNA SÈRIE DE NETFLIX
L'OLLIE S'HA PERDUT
Ollie!
De pressa!
Som-hi!
Si no agafem aquest, no podrem fins d'aquí a uns dies!
No podrem què?
- Perseguir la imaginació del conillet? - No m'ho invento!
T'ho dic de debò!
Imagina que arribes al vaixell.
- Ei! - Adeu, conillet.
Som-hi.
I l'Ollie?
No ho sé.
Eh!
M'ha deixat enrere.
Jo no he fet res, conill.
No sé ni qui ets ni què hi fas aquí.
No sé ni què hi faig jo!
Zozo, deixem aquest on sigui i fem la nostra.
Va, Rosy.
Només tu i jo, junts, com abans.
Estem buscant el Billy.
Tinc un mapa.
Així que és un mapa?
Fa pena.
La Torre Blanca?
- Rosy! - És real!
Realment estúpid.
I què són aquests rectangles i cercles estranys?
- Rosy! - És el Mark Twain.
Molt bé.
I escolteu, aquest trol és a escala?
- Ets cartògraf professional? - Rosy.
Això és tot mentida.
Que no, que existeix!
Doncs demostra-ho.
Rosy!
Crec que precisament tu hauries de saber què se sent si no et fan costat.
Potser té raó.
- Potser és una ximpleria. - Eh, no et preocupis per la Rosy.
Jo crec en tu.
I també crec en els teus records.
Així que va, pugem a la coberta a buscar el pròxim punt del mapa.
Va, mariner, no et rendeixis tan de pressa,
que viatges amb el capità Garficarmel!
Ara som nens petits?
El rei dels set mars!
Domador de serps!
Amant de la menta.
Hi ha un tresor a la coberta superior.
I qui arribi primer serà el nou capità del vaixell.
Tingues coratge, amic meu,
i demostra a tothom el que vals!
I a qui se suposa que ho ha de demostrar?
Eh, això sí que no.
- A l'atac! - Això no ho penso tolerar.
Corre, ves!
Va!
Encara es traurà un ull.
Què passa, Rosy?
T'agrada tant l'espasa que no vols que jugui amb ella?
Si no me la tornes aviat, et juro que et tallo una orella.
Au, ruquet, toca el dos!
He guanyat!
Ara soc la capitana.
De poc perdo l'estrella per culpa teva.
Els pirates van a la seva.
Ho sap tothom.
Rosy, prou.
Ja està bé.
Zozo, per què li fas costat?
Què té d'especial?
Per què està sempre enfadada?
Si vol estar enfadada, que ho estigui.
Però la pròxima parada la trobarem al teu mapa.
Ja som al riu Fosc.
Si et concentres, trobarem una altra pista i la següent,
i en un tancar i obrir d'ulls seràs a casa amb el Billy. T'ho prometo.
Ara centra't en el mapa,
agafa fort l'estrella i a veure què hi trobes.
El conill es llança al perill en direcció al fang,
a través d'anelles de foc.
Batrà el rècord?
El públic es torna boig!
El millor salt de la nit. Com diu? Acaba de guanyar!
I el premi és…
Papa, una mica de tambors?
És…
rentar els plats!
- Au, va, mama! - Sí, home!
El premi és tan dolent
que qui l'hagi anunciat ha de rebre un càstig!
Sorpresa!
Llençar-me un panet és un càstig?
Més aviat menjar-se un panet dels teus.
Ara sí que te la fotré!
Qui ho netejarà, això? Ajuda!
Ei!
Qui truca a l'hora de sopar?
Qui sap.
Hi va el recepcionista Billy.
Gràcies, Billy.
Mare meva.
- No t'agraden els meus panets? - Estan bé.
Casa dels Wiles.
És per a la mama.
A mi no em truca mai ningú.
Ja et trucaré jo, amor.
Digui?
Soc jo.
Digui?
- Sí. - Sí, soc el Billy.
Un moment.
Per què no sortiu tots dos un momentet?
A fora hi fa fred, i encara queda menjar.
Doncs corda't la jaqueta i pren el plat. Va, a fora.
Ei, què et sembla si agafem la ràdio i juguem una mica a bàsquet?
Et ve de gust? Som-hi.
L'Ollie agafa velocitat, fa una tombarella i…
Si us plau!
I si només sortim els de veritat, sense l'Ollie?
Perdoni, ho pot repetir?
Deixi'm agafar un boli.
Apunta amunt!
Posa't allà, te la passo i tires.
Molt bé, aquí. Te la passo per sota.
Més proves? Per què?
Ara, així! Aquí, va.
D'acord.
Quant costarà això?
No, sense assegurança.
L'hi puc confirmar…?
Aquesta setmana?
No tinc cangur i…
D'acord.
Aquesta setmana.
D'acord.
Adeu.
Ei, què és aquesta cara?
Has vist la pròxima parada?
A la mama li passa alguna cosa.
Està amoïnada.
Ha d'anar a algun lloc i fer-se una prova.
Em dic Ollie i vull atenció tota l'estona.
Em fa enveja la pirata de la Rosy i les meves orelles fan pena.
Alça, Manela!
I ja està?
Què la preocupa?
No ho sé.
Tinc els records com…
aigua que no puc controlar.
Venen i se'n van quan volen.
No!
Ha anat de poc!
L'has de protegir amb la teva vida, Ollie.
La Torre Blanca!
Existeix!
Et vaig dir que la trobaríem!
Es veu d'una hora lluny.
Espera.
L'has vist i no m'has avisat?
Rosy.
No m'ho crec.
N'hi ha moltes,
i a mi m'és ben igual el vostre mapa dels trons.
Estic buscant el meu millor amic.
No deus saber ni què és, això.
Rosy, només està disgustat.
No ho diu de debò.
Li diré que es disculpi.
Ollie, t'hauries de dis…
Què?
Ollie!
Veniu o què?
No em diràs que és avorrit?
- Avall que fa baixada. - Què?
No, Zozo!
Aquest conill ens acabarà matant.
Cap a la Torre Blanca s'ha dit!
DEIXALLES
Què és aquest lloc?
El cau d'una bruixa?
La tomba d'un drac marí?
Una muntanya de coses oblidades.
Va, centrem-nos.
No us separeu. Et portarem a la torre, entesos?
Està molt lluny, com a mínim, a vuit quilòmetres.
Tardarem dies a arribar.
Escolta, ploramiques, i si intentem ser una mica més positius?
Ho seria si no m'hagués de cuidar d'un pallasso pudent
i un conill fet amb retalls.
Tens algun problema amb els meus retalls, braç de cactus?
Escolteu, ja n'hi ha prou, d'insults.
Retira-ho!
He dit que pareu, tots dos.
Està bé.
Només dic que o aquest senyoret es treu un propulsor de la motxilla…
Què deies?
Sí!
Què veus, amic?
Em pots treure els peus de la cara?
Ara la cursa està en marxa i ve l'orgull per la recta final.
Noto com em fa mal el cor.
Les llàgrimes s'aferren a les parpelles
intentant no caure.
El meu cor està perdut.
L'amor de veritat…
Mama, canta!
I el guanyador ho perd tot.
Ja hi som, va! Ara!
On coi estem anant?
Tu segueix el conillet.
Fa estona que el seguim,
i l'únic que hem fet és cansar-nos i gairebé morir.
Mira, més gent amb pantalons blaus i sabates de goma.
Cap aquí!
Ollie, va! Ens ataquen, hem d'anar de pressa!
Arribarem algun dia o què?
Hola! Busquem el Billy!
Nosaltres, el lavabo.
També és important.
Adeu!
La Bella Dorment.
El Billy i jo vam ser aquí.
Bella Dorment?
No saps qui és?
Va, Ollie.
I ara què?
D'acord.
Doctor Rosenwinkle, extensió 142.
Posa't això, bonica.
La màquina fa molt de soroll.
Deixa els objectes metàl·lics aquí.
- D'acord. - Això és com un imant gegant.
Perdona…
aquí només hi poden entrar familiars.
És el meu fill.
Ho sento.
Tranquil·la.
Que guapo.
No pateixis.
Això és com si fos una nau espacial.
La mama sortirà en un tancar i obrir d'ulls.
O potser dos.
T'ho prometo.
Gràcies.
Molt bé.
Me les pots guardar? Si us plau.
Sí?
Què fem quan tenim por?
- Mark Twain? - Exacte.
Això.
Pensem en les estrelles,
cantem la cançó
i pugem al Mark Twain.
Ens porta fins a un lloc on no hi ha ni por ni patiment.
Només amor.
La Terra dels Somnis.
Si et vull tenir entre els braços.
Si et vull a tu,
i tots els teus encants.
Si vull estar amb tu,
l'únic que he de fer és somiar.
Somiar.
És de nit,
i et necessito
abraçant-me ben fort.
Si vull estar amb tu,
l'únic que he de fer
és somiar.
Somiar.
On has sentit aquesta cançó?
La mama la cantava
quan el Billy tenia por.
I té por.
I a la mama li passa alguna cosa.
Hem de tornar.
Au va, no t'estressis.
Pensa un moment.
Hi havia res més?
D'acord.
Pujar al Mark Twain?
Un moment.
Pujar al Mark Twain?
Rosy, ens pots portar al terrat?
Aquest noi necessita aire.
Va, mira.
He de tornar. La mama està malalta.
Ja ho sé, soci, i t'estic intentant ajudar.
Només dona-hi un cop d'ull.
No.
No veig res.
No, mira.
Allà.
Al fons.
És un Mark Twain?
Sí.
L'hem trobat!
Visca!
L'hem trobat!
Sí que ho és!
Ja me'n recordo.
El Billy li deia "twain xu-xu" quan era petit.
I el papa li va posar "Mark".
Veus, Rosy?
Havíem de fer cas a l'Ollie.
Havíem de creure en la seva recerca.
Trobarem el teu Billy!
I la teva Nina també!
Tornem a casa.
Tornem a casa, Ollie!
Som-hi!
No podem perdre temps.
De pressa!
Aquest sembla un Mark Twain!
Què me'n dius, Ollie?
Vols dir?
El cor em diu que és aquest,
i normalment no menteix!
Rosy, va!
Rosy!
Agafa't a l'orella!
Amunt!
Això sí que és fer servir el cap!
Encara sort d'aquestes orelles.
Creus que falta molt perquè trobem el Billy?
Jo seguiria fins al final de la línia, a veure què ens hi trobem.
Ai, carai! Hem perdut l'Elvis.
Com ho solucionem, això?
No tenim fil i agulla.
Fes servir això.
Gràcies.
Ei, mira això. El Zozo em va arreglar la cama.
És molt bo.
Estava feta un desastre.
Tu vas fer això?
Que em punxes!
És que et mous més que un cuc en un ham.
Tranquil·litza't!
Mira'm a mi, conillet.
Parla'm del Billy. Per què és tan especial?
A veure…
Perquè dibuixa molt bé, corre molt ràpid,
troba tresors, construeix fortificacions,
guanya bruixes fent karate i sobreviu caigudes de llamps!
És el millor amic del món.
Quant feia que buscaves el Zozo?
Com nou.
Feia molt que havia marxat.
Vaig fer el possible per trobar-lo.
Com jo amb el Billy.
Heu d'estar junts.
Eh, i si cantem una cançó?
Com als vells temps.
No ho sé, Rosy.
No em ve gaire de gust, ara.
Gallina.
La teva bellesa és incomparable, amb uns cabells de foc inigualables,
la pell d'ivori i uns ulls de maragdes.
Us la sabeu?
El teu somriure és com la brisa de primavera,
tens la veu suau com la pluja d'estiu,
i no puc competir amb tu, Jolene.
Jolene.
T'ho demano per favor, no em prenguis el meu home.
Va, Ollie.
Jolene.
No te'l quedis només perquè pots.
PERILL: NO CREUEU LES VIES
Mira, Orville.
Ja tens parella de ball.
Au, calla, Jim Tom.
Perdoni, senyor,
puc penjar un cartell fora?
S'ha perdut un amic meu.
És molt important.
Nano, va. No hi pots ser, aquí.
Ves-te'n.
Senyor, de debò que no vull molestar,
però no me'n puc anar sense penjar el cartell.
Si us plau.
He dit que no.
Herb, ajuda'm.
És l'amo. Ell t'ho dirà.
Ei, tu ets el fill del Jimmy Wiles, no?
Farem una cosa, senyoret Wiles,
si fas entrar el número vuit en aquell forat…
pots penjar el cartell.
Què me'n dius?
Ho intentaré.
Ho intentarà.
M'aposto cinc dòlars que ho aconsegueix.
Si no en tens ni cinc!
- I tant que sí. - Molt bé.
Silenci, Jim Tom.
Està pensant.
Si és un professional!
L'OLLIE S'HA PERDUT
Carai, on has après a jugar?
Amb el Jimmy Wiles.
Això és una aventura de debò, conillet.
Hem trobat la Torre Blanca, el Mark Twain…
Qui sap? Potser veurem trols i tot!
El bosc.
Al bosc hi havia alguna cosa.
Hem de baixar.
Anem una mica massa de pressa.
Ja no queda gaire.
Al final de la línia, sí?
Hem de baixar ara.
Un altre cop?
Per què has fet això?
Gairebé ens mates!
T'he dit que baixaríem al final de la línia.
Vull ajudar-te i que no et passi res,
però és que…
No t'entenc, conillet.
Ah, genial.
Ves-te'n, corre.
Potser la Rosy tenia raó i hauríem de deixar-te.
Ah, tu també?
Us penseu que jo també vindré?
D'acord, he perdut els estreps, ho sento.
Si tornem per aquí i girem en aquell camí,
podem reprendre la ruta d'abans.
Aquesta és la ruta correcta, Zozo.
Els he vist.
Allà dins.
Però què és?
Renoi!
No!
Què estem buscant, Ollie? Què has vist?
Són ells?
El trol?
Mare meva.
Què us deia?
I ara què farem, llest?
No ho sé.
Amb el Billy mai vam arribar tan lluny.
Sembla que necessitem un pla d'atac.
- Fem una pluja d'idees. - Prepara't per morir!
- Rosy! - Rosy, no!
Què carai?
Ollie, para.
Mor, monstre!
Ollie, és de fusta.
Ah, d'acord.
És de fusta!
Bé, ja que no se'ns pot menjar,
per què no hi pugem i mirem a veure on som?
Què, Ollie? Recordes res?
No.
D'acord, doncs a veure.
Riu Fosc, fet.
Torre Blanca, fet.
Mark Twain, fet.
Ollie, què és aquesta marca negra d'aquí?
No ho sé.
Crec que sé com podem seguir endavant.
Ollie, mira.
Et sona de res?
- Crec que no. - Potser si ens hi apropem.
Així que tens clar on anem, Zozo?
Més o menys.
Això no surt al mapa.
- Que total, pel que ens serveix… - Eh!
Per què ho dius, això?
Sabia que hi havia trols, no?
No és cap trol, només una simple estàtua.
Pensava que ja érem amics, Rosy.
Ah, sí?
Au va, Rosy. No et posis així, que és un rotllo.
Si ets amic de debò, estàs a les verdes i a les madures.
No és així, Zozo?
Exacte, un amic hi és sempre passi el que passi, no?
És sarcasme tot això?
Doncs sí, i estem perdent el temps.
Va, anem.
Rosy?
Vens?
Zozo?
Tinc un mal pressentiment.
No pateixis, em tens a mi i a la teva lleial reina guerrera.
- Què era això? - Què has vist?
El Billy i jo, anant a l'escola.
Crec que hi som a prop.
N'estàs segur?
No ho sé.
Mira, Ollie, podem estar aquí tota la nit,
buscant coses poc clares
amb la possibilitat que el que hi hagi darrere dels arbres se'ns cruspeixi,
o podem seguir avançant en la direcció que havíem acordat.
Doncs marxem.
Cap aquí, sento aigua.
Mira, un vaixell per allunyar-nos dels monstres de la nit
i apropar-nos a les respostes que busquem.
Això, un vaixell?
Penses seguir qüestionant-me o ens ajudaràs a arribar on hem d'arribar?
Vigila no caiguis.
Atenció.
On som?
Xanadú.
Xangri-La.
Bali Hai.
Un lloc on els records són per sempre.
Ossos de drac.
I els dracs guarden tresors, Ollie.
Si excavem ben fondo i ens enfrontem al drac,
el tresor serà nostre.
Sé que no és exactament on volies anar,
però tingues una mica de paciència fins que…
pugui posar llum a la foscor.
TERRA DELS SOMNIS
Res d'aquí no et resulta familiar?
Crec que no.
Segur?
Prova de fregar l'estrella.
I ara?
Si vull estar amb tu,
l'únic que he de fer
- és somiar. - Somiar.
- Somiar.
A vegades, la químio és pitjor que la cirurgia.
No ho podem pagar, Jim.
Bé, doncs jo no penso seure i tirar la tovallola.
Això creus que faig?
Creus que tiro la tovallola?
- Eh? - No.
Perquè no es tracta de guanyar una batalla.
Aquí no hi ha contrincants.
Som nosaltres i això.
S'ha de prendre una decisió i soc jo qui l'ha de prendre.
Ho he de decidir jo.
Ho entenc.
Si em queda…
poc temps de vida,
vull viure com jo decideixi.
Però el Billy i jo no ens asseurem aquí a veure…
Com em moro?
No em fa por dir la paraula.
No puc…
No us puc deixar plens de factures quan me'n vagi.
- No puc. - Sí que pots.
- Que no, no puc. - No, no te'n pots anar.
Somiar.
- Ai, Billy. - Mama.
Recordes alguna cosa més d'aquí?
- De la teva campaneta? - No.
Recordo el Billy i la mama.
Està malalta.
És molt greu.
He de tornar.
Tornar?
No, ets exactament on has de ser.
Ara soc jo qui necessita respostes.
M'has portat aquí expressament?
Vas dir que m'ajudaries a tornar a casa.
Em vas mentir!
Quan vaig sentir aquesta campaneta teva,
vaig pensar que tindries relació amb la Nina.
No ho sabia del cert, és clar,
però vas cantar la cançó.
I, si et saps aquella cançó, si tens aquesta campaneta,
llavors saps alguna cosa de la meva Nina.
Tu has de buscar algú, però i jo, què?
El meu gran amor, què?
- T'ajudaria si pogués. - Ja has estat aquí, idiota!
Però no te'n recordes perquè no et funciona el cervell!
No hi he estat mai aquí.
En la vida.
- Ho he intentat a les bones, Ollie. - Rosy?
- De debò. - Rosy?
Ho sento, conillet.
Et diria de fugir,
però és massa tard.
Un lloc on no hi ha ni por ni patiment.
Només amor.
La Terra dels Somnis.
Subtítols: Albert Vilalta