Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kjære brødre og søstre.
Vi er samlet her for å ta farvel med vår elskede bror Geo
og be for hans sjel, Herre.
Barmhjertige Gud, tilgi denne ydmyke tjenerens synder,
og ta imot hans sjel i den høyeste himmel,
til dine helgeners og dine velsignede sjelers ære.
Måtte han hvile i fred.
I vår Herre Jesu Kristi navn. Amen.
Amen.
Du bør ikke sende dette brevet.
Jeg må. Det er min plikt. Det sto i testamentet hans.
Beklager.
Dette stedet vil aldri bli det samme.
DUE EN COCOTTE
-Ok? -Ja, sjef.
Jeg håper dere har plukket vekk alle feil. Dette er viktig.
En investor kommer, den nye restauranten står på spill.
-Theo, kommer du? -Lai. Bjørnebær, rødbeter.
-Ja, sjef. -Melanie, duen.
-Ja, sjef. -Svend, gjøkesyre.
-Hva skjer? -Du har fått brev.
Skal vi utsette med Zeuten?
-Hvorfor det? -Jeg bare spør.
Mye står på spill. Det vet du.
Vi må levere i kveld eller starte finansieringen på nytt.
Si ifra når han er her.
Du ser godt ut.
Kjære Mr. Theo Dahl.
Det er med stor sorg jeg informerer deg
om at din far, George Dahl, døde for tre uker siden.
Faren din etterlot seg et stort dødsbo, blant annet Castello Ristonchi.
Han utnevnte meg til testamentsfullbyrder.
Kan jeg vise deg noe?
Ta gjerne kontakt. Vennlig hilsen, Pino Conti.
Hva er det?
Jeg vet det ikke står på menyen,
men jeg lagde en panna cotta med rosmarin.
Hva synes du? Er den god?
Dette er ikke Matklubbben. Du kaster bort tiden.
Få orden i sakene dine.
Takk.
Bak deg.
Ja, sjef.
Hør etter! Det er ikke tid til noe tull i dag.
Ja, sjef.
-Ny saus. To nye duer. -Ja, takk.
-Kom an. -Ja, sjef.
Theo.
Hvor er maten min?
Jeg har ikke hele kvelden. Tid er penger.
-Husk det. -Ja. Vi er klare.
-Dette er Lila. -Hei, Theo.
Her går det unna!
-Skal vi sette oss og snakke? -Hallo. Jonas Zeuten. Og du er?
Melanie.
Melanie? Fett. Hei, folkens.
Står til? Alt vel?
Du ser bra ut.
Alt ser så jævla bra ut.
-Dere kjørte Bauhaus før. -Gullalder.
Det var ok, men dette er neste nivå.
Ikke sant?
Theo, se på meg. Vi skal finne på noe sammen.
Merle beskriver dette som et vilt eventyr.
Jeg vil være med. Ikke sant?
-Alt begynner med maten. -Det gjør det!
Det gjør det.
Hva skjer, kompis? Hei.
-Bare smak på maten, din jævla klovn! -Beklager.
Vi sliter oss ut for å gi deg en opplevelse.
-Så kommer du for å imponere… -Hva skjer?
Jeg tror jeg har fornærmet Theo Dahl.
-Nei… -Jo da.
-Jonas. -Det er i orden. Jeg forstår.
-Vi ses. God arbeidslyst. -Ja. Jeg beklager.
Flott.
Duer til bord sju.
De dro.
Hallo! Duer til bord sju.
-Theo. -Helvete!
Ja.
Ringte du dem?
Nei.
Gjør det.
Hvorfor?
-Det står at du har arvet Ristonchi. -Jeg vil ikke ha noe fra ham.
Sett deg litt.
-Jeg snakket med Merle. -Dere to snakker for mye, mamma.
Hun sa at du gikk amok i går.
Jeg er bare stresset.
-På grunn av den nye restauranten? -Ja.
La meg spørre om noe.
Hva kan den nye restauranten gi deg som den gamle ikke kan?
Det er bare noe helt annet. Det er…
Det er drømmen min. Å skape et sted der…
En restaurant som forandrer folks opplevelse av mat.
-Det blir historisk. -Og det vil gjøre deg lykkelig?
Du forstår ikke. Du er så…
-Hva da? -Du er så tilfreds med middelmådighet.
Og du er eksepsjonell.
-Selv de eksepsjonelle må være lykkelige. -Jeg er lykkelig.
Du er så sint.
Bare fiks det.
Theo.
Jeg kommer innom neste uke, så snakker vi om det.
Jeg elsker deg.
Hvor er de andre?
Jeg ga dem fri. De skal ikke rydde opp etter meg.
Ja vel.
Jeg hørte at du er en idiot.
Den gården, slottet eller villaen du har arvet…
Jeg vil ikke ha det.
Zeuten er ute.
Vi mistet ni millioner i går.
Det er fakta.
Slottet er ikke verdt mer enn fem, kanskje sju.
Men det er nok til å komme i gang
og holde tidsplanen til vi finner resten eller nedskalerer.
Du må dra til Italia og snakke med advokat og eiendomsmegler.
Kom tilbake med fremtiden vår i hendene.
Merle, jeg vil ikke.
Nei.
Det er ikke for din skyld, men for lagets skyld.
Du sa at andre ikke skal rydde opp etter deg.
NETFLIX PRESENTERER
ADVOKAT
CONTI, ADVOKAT
Pokker.
Hallo, dette er Pino Conti. Jeg kan ikke ta telefonen nå.
Vennligst prøv igjen senere. Takk.
Rygg.
PARKERING RISTONCHI-SLOTTET
-Hva enn du anbefaler. -Ok.
Men vann fra flaske, takk.
Jeg er alltid alene.
Nei, nei. Hva er det du gjør?
-Du sa vann. -Ja, fra flasken.
-Dette er en flaske. Hva tror du? -Men du heller det i isbiter…
Og?
Da blandes drittvannet fra isbitene med flaskevannet.
-Du tuller! Dette er helt utrolig! -Man blir syk av dette.
-Han sier at jeg gir ham… Slapp av. -Rolig. Vær så snill, Sophia.
Ikke vær redd. Jeg har løsningen. Ikke noe problem.
-Sånn ja. -Veldig hyggelig.
En flaske vann. Bare til deg.
Oi.
Jeg beklager, sir.
-Takk. -Vel bekomme.
Her.
Håper det smaker.
Vær så god.
Godt, ja?
Unnskyld, er Pino Conte her?
-Hva vil du med ham? -Det er en privatsak.
Han er ikke her. Han har kontor i byen.
Kan jeg få regningen, da?
Endelig.
Da blir vi kvitt deg.
Du er Theo Dahl.
Ja.
-Det er på huset. -Takk.
Sophia.
Hallo, Mr. Theo Dahl. Pino her. Beklager at jeg ikke tok telefonen.
Jeg er på Ristonchi, ved oliventrærne. Du kan møte meg her senere i dag.
Ellers ses vi på kontoret i morgen. Velkommen til Toscana.
Ok. Takk skal du ha. Ha det bra.
Jeg vet ikke hvorfor den sitter fast.
-Pino? -Mr. Dahl.
Theo.
-Theo. Hyggelig. -Hyggelig.
-Godt at jeg fant deg. -Jeg kondolerer.
Jo, takk.
-Jeg må selge dette stedet. -Ja vel.
Hvordan går man frem? Jeg vil gjøre det så fort som mulig.
Ja. Du har en dyr restaurant i Danmark, ikke sant?
Jeg vil ikke kalle den dyr. Det er kvalitetsmat.
Det er det samme. Ok. Hør her.
Jeg kan fikse papirene til i morgen.
Flott.
Hvor mye får du solgt det for?
Som advokat fasiliterer jeg salget.
Men jeg skal spørre rundt, og jeg vet at det var interesse for eiendommen.
Den ble verdsatt til rundt 700 000 euro sist jeg snakket med faren din.
-Ok. -Vent litt.
Men nei, ikke sånn. Du må flytte denne.
Kan vi gjøre det fort? Jeg vil bare hjem.
Theo! Du selger en eiendom. Dette er ikke en sykkel.
Dette er kompliserte saker. Du er i Italia, min venn.
-Ja. Faen. -Se deg rundt. Kos deg!
Faen.
For en svinesti.
Sprezzatura.
Hva?
Det er et ord faren din brukte for å beskrive dette stedet.
Det betyr uanstrengt eleganse.
Han pleide å sitte her hver kveld. Med et glass vin.
Det var min fars spesialitet. Uanstrengt, ikke sant?
Vin?
Vin? Snakker du dansk?
Jeg forstår, men jeg kan bare snakke litt.
Du er flink.
Drar du aldri hjem?
Dette er mitt hjem.
Jeg har plantet hele åkeren.
-Fra verkstedet bak deg. -En bonde.
Jeg vet ikke. Hva er ordet… botaniker?
-Det var det jeg drømte om å studere. -Hvorfor gjorde du ikke det?
For mye å gjøre her.
Så, hva ville skje hvis…
Hvis du ikke solgte stedet?
Sophia, ingen forteller deg sannheten om dette stedet.
Det er verdiløst. Det er bortkastet.
Det er ubrukelig.
Ingenting å bygge på.
Bortkastet?
Men du vet ikke hva vi gjør her.
Du forstår ikke historien og sjelen. Hva faren din la i stedet.
Jeg brukte tre timer på å vaske kjøkkenet for å lage et jævla smørbrød.
Og salgstallene…
Papirarbeidet er fullt av gjeld. Det er ingen verdi.
Selv om navnet ditt står på et papir betyr det ikke at verden tilhører deg.
God natt.
Hva foregår?
Det er et bryllupsarrangement. Det er alltid travelt her.
-Sophia. Kan vi svømme i bassenget? -Du vet det er skittent.
Hent Pino. Det er mye å gjøre her.
Hva står det på statuen?
"Straordinario kom tutti gli altri." Like ekstraordinær som alle andre.
Det er litt hyklersk.
Å si at du er som alle andre, og så lage en statue av deg selv.
Den bryter ned over tid.
Det er frø i den, det faren din ville etterlate seg.
Ja vel.
-Theo. -Mye renere, ja?
-Ja, sir. -Hvor er hanskene dine?
-Hva er dette til? -Det er mat til bryllupet.
Hvorfor smaker han på maten?
Hva gjør du her?
Er dette maten til bryllupet?
-Hvorfor bryr du deg? -Fordi det er dritt.
-Du kan ikke servere dette. -Du er bare sint.
Nei, dette er greit til en lunsj, men til et bryllup?
Kødder dere med meg?
Det er alt vi har råd til.
Så se i hagen.
Du har utrolige tomater og råvarer. Appelsiner, urter.
Naboen er melkeprodusent, men du kjøper dritt.
Dette er kantinemat.
Vi har ikke nok folk til å lage mat til så mange.
-Jeg lovte faren din… -Faen ta faren min.
Serverer du denne dritten i et bryllup, blir det pinlig.
Sophia.
Jeg er glad du kom.
Jeg har alltid drømt om å lage mat med deg en dag. Fordi du…
Han snakket alltid om deg.
Kan jeg spørre om noe?
-Ja. -Sophia?
Sophia…
Foreldrene hennes var som romer.
Hun stakk av da de reiste gjennom her.
Hun vokste opp på slottet.
Har dere prøvd å selge det?
Det er et gammelt sted.
Det er elektrisiteten. Den virker ikke.
Men hun har brukt alle pengene sine på Ristonchi.
Hun har ikke råd til sitt eget bryllup. Det er ille.
-Hennes bryllup? -Ja, med Pino.
-Er bryllupet hennes? -Ja.
De tok en.
Du må huske at du mistet en far da du var liten.
Hun mistet sin for noen uker siden.
Ok.
-Har du sett Pino? -Nei.
For en idiot. Han vet at vi har planer.
Kan jeg hjelpe?
Ikke gjør narr av meg. Jeg har ikke tid til dette.
Jeg har ingen planer.
-Jeg trenger skyss. -Greit.
Dette er Pina.
-Den der? -Ja. Ikke gå nær henne. Hun biter.
Jeg tar skift når det er lite å gjøre på Ristonchi om vinteren.
Jeg har gjort det siden jeg var liten, og jeg elsker det.
-Jeg kunne gjort det gratis. -Dette er deg.
-Du er alltid i byen. -Ja.
Har du vært utenfor Toscana?
Nei.
-Hva? Er det rart? -Nei, det er fint.
Livio.
Sophia!
Luciano, gi meg en vellagret. Takk.
-Det trenger du ikke. -Jo da.
Jeg beklager, men etter denne ordren må vi avslutte kontoen.
Det kommer bedre tider.
Jeg er ikke så sikker.
Ta det med ro. Du er alltid velkommen her.
Takk.
-Den er helt utrolig. -Fantastisk.
Luciano, skjær et stykke de kan ta med seg.
Nei, Livio. Jeg mener det. Jeg kan ikke ta imot.
Det er i orden, ikke tenk på det.
Skjær litt til dem.
Takk for dette.
Bare hyggelig.
Ok, vent her ute.
Du kan se deg rundt mens jeg gjør dette, ok?
Hva skjer?
Ingenting. Bare bryllupsforberedelser.
-Hva er det? -Ikke noe.
Én time.
La meg hente nøkkelen.
Denne veien.
Dette er rommet mitt.
Men du bor ikke her.
Det er mitt gamle rom. Jeg bor her når jeg vil rømme hjemmefra.
Hva er det?
Hva?
Jeg har sett dette bildet før.
Det er oss to.
Da vi var barn.
Fleiper du?
Nei.
Hvorfor har du ikke sagt noe?
Du husker det uansett ikke, så hvorfor nevne det?
Ja.
Vel…
-Ses senere. -Ok.
-Theo! God jakt? -Ja. Herlig.
-Her er en du må møte. -Hallo.
-Lucca. -Theo.
Theo, Lucca.
Theo Dahl!
Mamma mia! Jeg er en fan.
Sier du det? Å, takk.
Lucca og familien hans eier Galatina nær Lecce.
-Er det i sør? -Ja. Sør-Italia.
Den beste delen av landet.
Jeg nevnte at du vurderer å selge Ristonchi.
Ja.
-Si meg noe. Hvorfor selge? -Jeg trenger penger.
Jeg vil bygge drømmerestauranten.
Kan du ikke gjøre det her?
Dette stedet er noe helt annet enn det jeg pleier å gjøre.
Bygningen er ikke så bra. Den er gammel, og ikke på en god måte.
-Den har blitt renovert en god del. -Ja.
Jeg tror man kan tjene penger her, men stedet trenger sjel.
Du vet at sjel er det eneste du ikke kan kjøpe.
Kjøkkenet er solid, omgivelsene er fantastiske.
Mye vegetasjon. Det kan være et perfekt sted
for både hotell og restaurant.
-Jeg sier fire. -Nei, min venn. Glem det.
-Nei, det er umulig. Jeg sa det. -Det er en god pris.
Det er det ikke.
Du lurer ham. Vi er italienere. Behandle ham rettferdig.
Ålreit.
Ok. Jeg sier 500, her og nå.
Vi tar hverandre i hendene, jeg overfører pengene nå.
Jeg synes et rimelig bud er 700 000, som jeg sa.
Å nei. Er du sprø? Kom an.
-Det er et unikt sted. -Han er gal.
Ristonchi er toppen.
Toscana har mange slott. Vet du hvor mange jeg har sett?
Ingenting kan måle seg.
-Hva om jeg viser deg? -Hva da?
Hva dette stedet kan være med riktig lederskap.
Dette er gode mennesker, men de er ikke forretningsfolk som oss.
Jeg lager mat til bryllupet.
Jeg lager maten, og så vil du se at Ristonchi har
det som trengs for å bli lønnsomt med riktig drift.
I så fall betaler jeg 700, ok?
-900. -Nei! Aldri!
Du brukte mer på bilen din. Du har en bil hjemme…
-Gjør en smart investering. -Nei, kona mi…
-Hva har hun med saken å gjøre? -Kona vil drepe meg.
Ta med deg kona di til restauranten min i Danmark.
Og så koser vi oss.
Hvem er denne mannen som prøver å ta meg i hånden?
Nei. Hva om dette stedet er et bondehus etter bryllupet?
Da får du det for 500.
Ok.
-Ok? -Ok.
Forbered papirarbeidet. Ingen overraskelser.
-Det skal jeg. -Flott.
Jeg fikser papirene, ok?
Ok. 500, ikke glem det.
Takk, Lucca.
-Tusen takk. -Du lurte meg.
-Dette blir gøy. -Er han seriøs?
Hvis du holder ord, gjør han det også.
Du forsvant.
For italiensk.
Hva gjør du her?
Jeg prosesserer bare.
Jeg vil vise deg noe.
Hva da?
Hans gamle oppskrifter.
THEO DAHL VINNER BOCUSE D'OR
THEO DAHL FIKK TO MICHELIN-STJERNER IGJEN
Du var hans inspirasjon.
Hver gang han lagde mat.
Det finnes ikke én oppskrift
i denne boka som kan lages uten det vi dyrker her i Pelago.
Vil du lage noe?
Denne.
Risotto Ristonchi.
Det var signaturretten hans.
Ok.
Hva prøver du på? Skrubbe dem av?
Har vi vinen fra i går?
Rødvin? Vi brukte hvitvin i denne.
Ja, stol på meg. Bare hent den.
Nøyaktig én desiliter.
Ikke ennå. Hva gjør du?
-Kom igjen. Livet kan ikke måles. -Ok. Stopp.
Takk.
-Vær så god. -Takk.
Laget du mat med ham?
Det husker jeg ikke.
Jeg husker ikke mye.
Han tvang meg til å lage tusen egg da jeg var fem eller seks år gammel.
Først kokte egg, så stekte egg, og posjerte egg til slutt.
Det tok et år å få eggene perfekte, men de har vært perfekte siden.
Samme her.
-Ja? -Ja.
Det ser godt ut.
Ja.
Hvorfor sa du ikke at det var ditt bryllup?
Hva?
Du sa ikke at det var ditt bryllup. Hvorfor ikke?
-Jeg sa det. -Nei, du sa "et bryllup".
Jeg vet ikke. Kanskje bare en tilfeldighet.
Hva om du lar meg og restauranten lage maten til bryllupet ditt?
Jeg er sikker på at vi ikke har råd til det.
Som en gave.
Som takk for alt du har gjort og pengene du har brukt på Ristonchi.
Vi lager maten, og så…
går vi hver til vårt. Fornøyde.
Avtale?
Takk.
Sånn gjør jeg det.
-Er du en botaniker? -Hva da?
Voilà!
La meg.
Hva gjør du?
Jeg må bare justere litt.
Dette ser ut som Geos mat.
-Nei, det… -Og litt til.
Sånn!
-Ser du? -Det er faen meg godt.
Ok.
Du er en god kokk.
Veldig bra.
Kom an. Hva er det du gjør?
Jeg analyserer.
Dette skal ikke analyseres. Dette skal føles.
Den viktigste ingrediensen, vet du hva det er?
Det er kjærlighet.
Godt jobbet.
Takk.
Ok, så hvor skal vi?
Den veien. Tusen takk.
Selvsagt. Bare hyggelig.
-Vi er straks tilbake. -Ha det.
-Vi ses, Vincent. -Ciao, Theo.
-Theo, osten er råtten. -Nei, det handler om smak.
Den må lagres. Mozzarella smaker ikke noe.
-Er det greit her? -Ja.
-Takk. -Vel bekomme.
Så…
Ja.
Jeg er sliten.
Du har en stor dag i morgen.
Stor dag.
Er du klar?
Det tror jeg.
Det går bra. God natt.
-Beklager. -Vent.
-Hvorfor gjorde du det? -Jeg vet.
Jeg vet ikke hva…
Beklager, Sophia.
Jeg…
Faen.
Ingenting skjedde, ok? Beklager.
-Har du sett Sophia? -Nei.
-Theo. -Hei, Vincent.
-Vet du hvor Sophia er? -Ja. Sophia er ovenpå.
-Takk. -Er du ok?
Ja.
Kan du gi oss et øyeblikk?
-Du er vakker. -Takk.
-Du ser jævlig ut. -Ja.
Jeg sov ikke så mye i natt.
-Du kom deg fort inn i kjolen. -Theo?
Det er nok ikke sant, men Pino fortalte meg noe.
At du sa ja til å lage mat for å få solgt stedet.
Jeg snakket med Pino og Lucca om det.
-Det var ikke… -Du sa du gjorde det for meg.
Jo, men det var bare logisk med Lucca også.
Hvilken var først?
-Sophia. -Hva kom først?
-Spiller det noen rolle? -Ja.
Jeg får en ekkel følelse av at
du bruker bryllupet til å virkeliggjøre et mareritt.
Nei.
Det er ikke det som skjer.
Så hva skjedde i går?
Jeg vet ikke. Hva var det for deg?
Du kalte bryllupet et arrangement.
Da jeg møtte deg, hvorfor kalte du det et arrangement?
Jeg vet ikke.
Er dette det du vil? Vil du gifte deg med ham?
Eller har du et desperat behov etter et sted å kalle hjem?
Du kjenner meg ikke.
Du sier dette som om du er bedre enn meg.
Ja, du hadde en bedriten far.
Nå prøver du å være det motsatte av ham.
Men vet du hva?
Dette er like bedritent.
Å gå rundt i livet
og klamre seg til andres forventninger.
Redd for å mislykkes. Stikker kanskje av.
Som feiginger gjør.
Er det det jeg bør gjøre? Bli her og mislykkes med deg?
Theo!
Hva gjør du her?
Jeg tok med hele laget. Hvor er du på vei?
Fikk du kontrakt på fylleavtalen du inngikk?
Ikke nå. Ok?
Theo.
Kjære forsamling.
I dag er en gledens dag
fordi Sophia og Pino,
som vi så vokse opp og bli friske og vakre mennesker,
skal forenes i hellig ekteskap.
Ære være Herren.
Pino Conti Trevisano, tar du
Sophia Gennera, som står ved din side, til din ektefelle?
I gode og onde dager til døden skiller dere?
Ja.
Av hele mitt hjerte.
Og tar du, Sophia Gennera,
Pino Conti, som står ved din side, til din ektefelle?
I gode og onde dager til døden skiller dere?
Kjære?
Ja.
Jeg erklærer dere for rette ektefolk.
Brudgommen kan nå kysse bruden.
Lenge leve brudeparet!
Kyss!
Skål!
Takk.
Theo.
-Dette er ikke mat. -Ikke?
Nei. Dette er stoff drømmer lages av.
Takk.
Jeg tror vi blir enige angående Ristonchi.
Godt å høre. Takk.
Theo!
Ja.
Bare gå.
Hei!
Jeg har ikke sett deg i dag.
Jeg har vært på kjøkkenet. Det er det jobben min.
Kos dere.
Theo!
Kom hit. Kom.
Hva er det? Kan du ikke skifte og feire med oss?
Og så drikker vi, ok?
Vel, kjøkkenet må rengjøres.
-Og jeg må pakke. -Theo.
Nei. Vær så snill.
-Det vil bety mye for meg og Sophia. -Ja.
For dette minnet.
Ok. Ja vel.
Takk.
Går det bra her borte?
Kom til oss andre.
Jeg har det bra her.
Dette er bra, vet du.
At du i det minste er åpen for det nå.
Husker du da vi…
Hva faen vi nå var?
Da var du et vrak.
Men du er annerledes nå.
Jeg ser at du lider.
Det er flott å se.
Du er ok.
Nei. Du, Theo, ikke gjør det.
Hei, alle sammen. Jeg heter Theo, jeg har laget maten i kveld.
Takk.
Noen av dere kjenner meg kanskje som Geos sønn.
Som eier av dette stedet, føler jeg bare at jeg…
At jeg skylder dere en slags tale.
Jeg har møtt mange av dere flotte mennesker.
Alle virker å ha hatt et nært
og personlig forhold til faren min, som er fint.
Jeg trodde bare at han var en drittsekk.
Som ikke brydde seg om noen.
Men det viser seg at han er en veldig snill og hyggelig fyr
som bare ikke brydde seg om meg og moren min.
Hvis man gjør verden liten og relevant, er det ikke noe problem å være snill.
Kanskje det er det dere gjør her.
Bortsett fra deg, Sophia.
Du har ikke behov for å være snill mot noen.
Så…
For Pino og Sophia.
Theo!
Er du ok? Går det bra?
Hvor mye rødvin vil du ha?
Hvor mye mer i sausen?
Det er bra.
Kanskje litt mer.
Smak til med mer om du vil.
-Du har dette. -Takk, sjef.
Hei. Det lukter herlig.
Ser bra ut, Svend.
-Pengene fra Italia har kommet. -Flott.
Vi ser på planene med Friis senere.
Ja visst.
-Varelevering, Lai. -Flott.
Flott detalj det med honningen. God idé.
Takk. Mange takk.
-Jeg husker da det bildet ble tatt. -Gjør du?
Ja.
Det var rett før vi dro til Århus.
Dere var uadskillelige hele sommeren.
Han rakk akkurat å ta et bilde av hendene.
-Det ble et flott bilde. -Ja.
Det er et flott bilde på grunn av det.
Savner du ham?
Jeg savner…
måten han så meg på.
Som om jeg var det mest…
fantastiske i verden.
Du klandrer ham.
Det har du alltid gjort.
Du har rett. Han fortjener det. Men du må klandre meg like mye.
Vet du hva?
Du ble skapt…
Du er resultatet av en stor lidenskap.
Kanskje mer enn kjærlighet. Det kan være forferdelig å høre.
Ingen er spesielle.
Men alle kan bli et spesielt syn.
Hvis de riktige øynene ser.
Det ser fantastisk ut. Og inngangspartiet…
-Det vender denne veien? -Ja.
Det er uvanlig, men det vil fungere her.
Det tror jeg også.
Vi må bare sjekke om det er høydebegrensninger.
Ok.
Vi kan vente på svaret fra kommunen,
eller så tar vi sjansen og håper på det beste.
Vi orker ikke å bygge om. Gjør vi vel?
Theo?
Fy faen, altså.
Stikk.
Hva var det?
Jonas?
-Bassenget ser dumt ut. -Ja, det er litt…
Men du kan jobbe med det. Du kan sette…
Dette må vekk og bygges opp helt fra bunnen av.
-Vannet… -Om du ser…
Hei, Pino.
Hei, min venn.
Helvete!
Hva faen gjør du?
Pino, stopp nå!
-Hei! Har dere gått fra vettet? -Nei! Pino, stopp!
Pino!
Pino! Theo!
-Hvordan kunne du gjøre noe sånt? -Beklager.
-Jeg trodde vi var venner. -Jeg vet. Jeg har ingen unnskyldning.
-Hun forlot meg. -Jeg beklager, Pino.
Jeg tilbyr deg én million euro.
Det inkluderer selvsagt klausuler, men jeg tar det med Theo.
Takk, Jonas. Flott. Jeg legger på.
Fint. Vi ses.
Det er én million fra ham pluss 500 000 fra meg.
Du doblet pengene på en uke.
Dette blir den beste investeringen du har gjort.
Og du har ikke løftet en finger.
Jeg vil ikke stå i veien for familiearven.
-Takk. -Bare hyggelig.
Ny bestilling.
Vincenzo, mer parmesanost.
-Gi meg tre til, Lai. -Kommer.
Ja takk.
Kom an.
-Det ser godt ut. -Det er deilig.
-Det er som et godt… -Helt vilt.
Se på deg.
-Du har lært å kjøre. -Ja.
-Du beholdt det? -Ja.
Noen sa at stedet hadde potensial.
Høres ut som en flott person.
Ja. Den beste.
Jeg har prøvd å ringe et par ganger.
Jeg måtte finne ut hvem jeg er uten dette stedet.
-Jeg begynte på universitetet. -Jeg hørte det.
Bra. Jeg er stolt av deg.
Takk.
Kunder.
Naturligvis.
-Vil du hjelpe til? -Nå?
Ja. Merle kan ikke servere. I motsetning til deg.
-Ok. -Mener du det?
-Ja visst. -Flott.
Jeg håpet du hadde et rom ledig i sommerferien.
Du har flaks. Vi har et rom ledig.
Det er gammelt og støvete, vi har ikke vært der på et år.
-Sier du det? -Ja.
Ja, vi har…
LIKE EKSTRAORDINÆR SOM ALLE ANDRE
Tekst: Kjetil Almås