Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Dragi frați și surori,
‎ne-am adunat astăzi aici ‎pentru a ne lua rămas-bun
‎de la fratele nostru Geo
‎și să ne rugăm pentru sufletul său.
‎Dumnezeule milostiv, ‎iartă-i păcatele slujitorului tău
‎și primește-l în înaltul cerurilor,
‎în gloria sfinților Tăi ‎și sufletelor binecuvântate de Tine.
‎Odihnească-se în pace!
‎În numele domnului nostru Iisus Hristos.
‎- Amin! ‎- Amin!
‎N-ar trebui să trimiți scrisoarea asta.
‎Trebuie. E datoria mea.
‎A cerut asta în testament.
‎Îmi pare rău.
‎Locul ăsta nu va mai fi niciodată la fel.
‎PORUMBEL ÎN CUIB
‎- Bine? ‎- Da, chef.
‎Ați terminat cu greșelile?
‎Diseară vine un potențial investitor ‎pentru noul restaurant.
‎Theo, hai cu mine!
‎- Lai, afine, sfeclă. ‎- Da, chef.
‎Melanie, porumbel. Svend, ‎oregana.
‎- Da, chef. ‎- Hai!
‎- Ce e? ‎- A venit poșta.
‎Să reprogramăm cu Zeuten?
‎- De ce? ‎- Era doar o întrebare.
‎Sunt multe în joc, știi și tu.
‎Ori facem impresie bună, ori refinanțăm.
‎Spune-mi când ajunge.
‎Arăți bine.
‎Domnule Theo Dahl,
‎vă anunț cu tristețe în suflet
‎că tatăl dumitale, George Dahl, ‎a decedat acum trei săptămâni.
‎A lăsat în urmă o moșie mare, ‎care include castelul Ristonchi.
‎M-a numit executor judecătoresc.
‎Vă arăt ceva?
‎Contactați-mă cu prima ocazie. ‎Cu stimă, Pino Conti.
‎Ce e?
‎Știu că nu e în meniu,
‎dar am creat o panna cotta cu rozmarin.
‎Cum vi se pare? Are gust bun?
‎Nu e club de bucătari. Îți pierzi vremea.
‎Ocupă-te de ‎mis en place.
‎Mulțumesc!
‎În spate!
‎Da, chef.
‎Atenție! Nu avem timp să ne prostim azi.
‎Da, chef!
‎- Sos nou. Doi porumbei. ‎- Imediat!
‎- Haideți! ‎- Da, chef!
‎Theo.
‎Unde mi-e mâncarea?
‎N-am toată seara la dispoziție! ‎Timpul înseamnă bani!
‎- Nu uita! ‎- Da. Suntem gata.
‎- Ea e Lila. ‎- Bună, Theo!
‎Acum băgați viteză!
‎- Luăm loc să discutăm? ‎- Salut! Jonas Zeuten.
‎- Și tu? ‎- Melanie.
‎Melanie? Super! Salut, oameni buni!
‎Cum îți merge?
‎Arăți grozav.
‎Locul e beton!
‎- Era în stilul Bauhaus înainte. ‎- Epoca de aur.
‎Era bine și așa, ‎dar acum e la următorul nivel, nu?
‎Theo, uită-te la mine! O să batem palma.
‎Merle descrie asta ‎ca cea mai mare aventură.
‎Și eu vreau să mă bag, bine?
‎- Da. Totul începe cu hrana. ‎- Corect!
‎Fix așa!
‎- Salut, frate! ‎- Salut!
‎- Gustă mâncarea odată, băi! ‎- Scuze!
‎Ne rupem șalele ‎să-ți oferim o experiență aparte.
‎- Tu vrei s-o impresionezi… ‎- Ce e?
‎Cred că l-am insultat pe Theo Dahl.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎- Jonas… ‎- E-n regulă, Theo. Înțeleg.
‎- La revedere și țineți-vă de treabă! ‎- Da. Scuze!
‎Super!
‎Porumbei la masa șapte!
‎Au plecat.
‎Du porumbeii la masă!
‎- Theo! ‎- Mama mă-sii!
‎Da.
‎- I-ai sunat? ‎- Nu.
‎- Sună-i! ‎- La ce bun?
‎- Zice că ai moștenit Ristonchi. ‎- Dar nu vreau nimic de la el.
‎Ia loc puțin!
‎Am vorbit cu Merle.
‎Vorbiți prea des, mamă.
‎A spus că ai luat-o razna ieri.
‎Sunt stresat.
‎- Din cauza noului restaurant? ‎- Da.
‎Să te întreb ceva.
‎Ce poate face noul restaurant ‎altfel față de cel vechi?
‎E doar diferit, mamă. E…
‎E visul meu să creez un loc…
‎Un restaurant care va schimba modul ‎în care lumea vede mâncarea.
‎- Va fi monumental. ‎- Asta te va face fericit?
‎Nu înțelegi. Ești atât de…
‎- Cum? ‎- Mulțumită cu banalul.
‎Iar tu ești excepțional.
‎- Fericirea e și pentru cei excepționali. ‎- Sunt fericit.
‎Ai multă furie în tine.
‎O poți drege?
‎- Theo… ‎- Discutăm săptămâna viitoare.
‎Te iubesc.
‎Și eu!
‎Unde-i toată lumea?
‎I-am trimis acasă. ‎N-au de ce să curețe după mine.
‎Bine.
‎Am auzit că ești idiot.
‎Ferma și castelul ăla ‎pe care le-ai moștenit…
‎Nu le vreau.
‎Zeuten s-a retras.
‎Ieșirea ta de ieri ne-a costat ‎nouă milioane de coroane. Asta e.
‎Castelul nu face ‎mai mult de cinci, poate șapte.
‎Dar e un început.
‎Începem construcția până facem rost ‎de bani sau îl facem mai mic.
‎Trebuie să mergi în Italia ‎să discuți cu un avocat și un agent.
‎Ai viitorul nostru în mâini.
‎Nu vreau, Merle.
‎Nu.
‎Dar nu e vorba de tine. ‎E pentru binele echipei.
‎Ai spus că faci singur curat după tine.
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎AVOCAT
‎AVOCAT CONTI
‎Rahat!
‎Bună ziua! L-ați sunat pe Pino Conti. ‎Nu pot răspunde acum.
‎Încercați mai târziu. Mulțumesc!
‎Dă înapoi!
‎CASTELUL RISTONCHI
‎- Orice îmi recomandați. ‎- Bine.
‎Dar apă din sticlă, vă rog.
‎Mereu sunt singură.
‎Nu! Ce faceți?
‎- Ați vrut apă. ‎- Din sticlă.
‎- Asta e o sticlă! ‎- O turnați peste cubul de gheață…
‎Și ce?
‎Apa de rahat din gheață ‎se amestecă în apa curată.
‎- Îți bați joc de mine? ‎- Te poți îmbolnăvi.
‎- A zis că-i dau… Nicio problemă! ‎- Calmează-te, Sophia!
‎Nicio problemă, se rezolvă!
‎- Poftim! ‎- Frumos!
‎O sticlă de apă doar pentru tine.
‎- Ia te uită! ‎- Îmi pare rău, domnule.
‎- Mulțumesc! ‎- Cu plăcere.
‎Ia!
‎Bon appétit.
‎Poftiți!
‎E bună, nu?
‎Scuze, Pino Conti e aici?
‎- Ce vrei cu el? ‎- E o chestiune privată.
‎Nu e aici. Are biroul în oraș.
‎Aduceți-mi nota, vă rog.
‎Adio!
‎Scap de tine.
‎Ești Theo Dahl.
‎Da.
‎- E din partea casei. ‎- Mulțumesc!
‎Eu sunt Sophia.
‎Bună ziua, dle Theo Dahl! ‎Sunt Pino. Scuze că n-am răspuns.
‎Sunt la ferma de măslini Ristonchi. ‎Ne putem vedea aici mai târziu.
‎Altfel, ne putem vedea la birou mâine. ‎Bun venit în Toscana!
‎Atât. Mulțumesc!
‎La revedere!
‎Nu știu de ce nu merge.
‎Pino?
‎- Dle Dahl. ‎- Theo.
‎- Încântat. ‎- Îmi pare bine.
‎- Bine că te-am găsit. ‎- Condoleanțe pentru tatăl dumitale.
‎- Trebuie să vând locul ăsta. ‎- Bine.
‎Îmi poți explica procedura? ‎Vreau să rezolv cât mai repede.
‎Da. Ai un restaurant scump ‎în Danemarca, nu?
‎Nu știu dacă e scump. ‎Avem mâncare de calitate.
‎E același lucru. Uite cum facem!
‎Fac actele și ți le aduc mâine.
‎Grozav! Cât crezi că pot lua pe moșie?
‎Eu sunt avocat, intermediez vânzarea.
‎Dar o să mă interesez. ‎Știu că sunt persoane interesate.
‎Fusese evaluată pe la 700.000 de euro ‎ultima dată când am vorbit cu tatăl tău.
‎- Bine. ‎- Stai așa!
‎Nu așa! Trebuie să muți ăsta.
‎Ne putem grăbi? ‎Nu vreau să stau o zi în plus.
‎Theo, vinzi o moșie, nu o bicicletă.
‎Sunt chestiuni complicate.
‎Suntem în Italia, amice! ‎Uită-te în jur! Bucură-te de priveliști!
‎Rahat! Ce jeg!
‎Sprezzatura.
‎Poftim?
‎Așa descria tatăl tău locul ăsta.
‎Înseamnă „grație dezinvoltă”.
‎Stătea aici în fiecare seară. ‎cu un pahar de vin.
‎Dezinvoltura era specialitatea ‎tatălui meu, nu?
‎- Vin? ‎- Cum ai zis?
‎- Vorbești daneză? ‎- Înțeleg, dar vorbesc doar un pic.
‎Te descurci bine.
‎Nu te duci acasă?
‎Asta e casa mea.
‎Am plantat toate legumele de pe câmp.
‎- Din atelierul din spatele tău. ‎- Ești fermieră.
‎Nu știu. Care e cuvântul? „Botanistă.”
‎- Asta am visat să studiez. ‎- De ce n-ai făcut-o?
‎Am avut prea multe de făcut.
‎Ce s-ar întâmpla dacă…
‎Dacă n-ai vinde locul?
‎Sophia, nimeni nu-ți spune adevărul ‎despre locul ăsta.
‎Nu are valoare. E o risipă.
‎E inutil.
‎- Nu ai ce face cu el. ‎- O risipă?
‎Dar nu știi ce facem aici.
‎Nu înțelegi istoria și sufletul. ‎Ce a investit tatăl tău.
‎Am curățat bucătăria trei ore ‎doar ca să-mi fac un sandwich.
‎Iar vânzările…
‎Sunteți înglodați în datorii. ‎Nu are valoare.
‎Dacă ai numele pe o foaie ‎nu înseamnă că ești stăpânul lumii.
‎Noapte bună!
‎Ce se întâmplă?
‎Organizăm o nuntă. Suntem ocupați.
‎- Sophia, putem înota în piscină? ‎- E murdară.
‎Cheamă-l pe Pino! Avem multă treabă.
‎Ce scrie pe statuie?
‎„Extraordinar, ca toți ceilalți.”
‎E cam ipocrit, nu?
‎Să zici că ești ca ceilalți, ‎dar să-ți faci statuie.
‎Se descompune cu timpul.
‎Are semințe înăuntru, ‎pentru ce voia tatăl tău să crească.
‎Bine!
‎- Theo. ‎- E mai curat, nu?
‎- Da, domnule. ‎- Unde-ți sunt mănușile?
‎- Pentru ce e asta? ‎- Pentru nuntă.
‎De ce gustă mâncarea?
‎Ce faci aici?
‎Asta e mâncarea pentru nuntă?
‎- Ce-ți pasă ție? ‎- E de rahat.
‎- Nu puteți servi așa ceva. ‎- Vorbești la nervi.
‎Nu. E-n regulă pentru un prânz, ‎dar aveți o nuntă.
‎Vă bateți joc?
‎Doar atât ne permitem.
‎Folosiți grădina! Aveți roșii ‎și alte ingrediente colosale!
‎Vecinul face lactate, ‎dar voi cumpărați de pe piață.
‎Gătiți ca la cantină.
‎Nu avem destui oameni ‎să gătim pentru 50 de oaspeți.
‎- I-am promis tatălui tău… ‎- Dă-l dracului!
‎Dacă serviți asta, ‎o să fie o nuntă jenantă.
‎Sophia!
‎Mă bucur că ai venit. ‎Mereu am visat să gătesc cu tine.
‎Fiindcă tu…
‎Vorbea mereu despre tine.
‎Te pot întreba ceva?
‎- Da. ‎- Sophia?
‎Sophia…
‎Părinții ei erau romi.
‎A fugit când erau pe drumuri.
‎Practic a crescut la castel.
‎Ați încercat să-l vindeți?
‎Moșia e veche.
‎Electricitatea nu prea merge.
‎Dar ea și-a băgat toți banii aici.
‎Acum nu-și permite nici propria nuntă. ‎E nasol.
‎- Nunta ei? ‎- Da. Cu Pino.
‎- E nunta ei? ‎- Da.
‎Au împușcat unul.
‎Tu ți-ai pierdut tatăl când erai mic.
‎Ea l-a pierdut acum câteva săptămâni.
‎Bine.
‎- L-ați văzut pe Pino? ‎- Nu.
‎- L-ai văzut pe Pino? ‎- Nu.
‎Ce bou! Știa că avem planuri.
‎Pot să ajut?
‎Nu face mișto de mine! ‎N-am timp de așa ceva.
‎Nu am nimic de făcut.
‎- Du-mă undeva. Eu nu conduc. ‎- Bine.
‎Ea e Pina.
‎- Aia? ‎- Da. Nu te apropia, mușcă.
‎Lucrez în ture aici. ‎Iarna n-ai ce face la Ristonchi.
‎Fac asta de când eram mică.
‎Îmi place. Aș face-o gratuit.
‎- Ești mereu pe aici. E în sângele tău. ‎- Da.
‎- Ai ieșit vreodată din Toscana? ‎- Nu.
‎- De ce? E ciudat? ‎- Nu, e-n regulă.
‎Livio!
‎Sophia!
‎Luciano, adu-mi una maturată. Mersi!
‎- Nu te deranja. ‎- Cum să nu?
‎Scuze, dar după comanda asta ‎va trebui să anulăm contractul.
‎Vor veni vremuri mai bune.
‎Nu sunt așa sigură.
‎Nu-ți face griji. ‎Mereu vei avea un loc aici.
‎Mulțumesc!
‎- Colosală! ‎- Fantastic!
‎Luciano, taie-le o bucată să o ia acasă.
‎Nu, Livio. Serios. Nu pot accepta.
‎E-n regulă. Nu-ți face griji.
‎Taie-le o bucată!
‎Mulțumesc!
‎Cu plăcere.
‎Așa! Așteaptă aici.
‎Plimbă-te până termin eu.
‎Ce se întâmplă?
‎Nimic. Doar pregătiri de nuntă.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎O oră!
‎Să-mi iau cheia!
‎Pe aici.
‎Asta e camera mea.
‎Dar tu nu locuiești aici.
‎E fost mea cameră. ‎Vin aici când vreau să evadez.
‎Ce-i aia?
‎Ce?
‎Am mai văzut poza asta.
‎Suntem noi doi.
‎Când eram copii.
‎Glumești?
‎Nu.
‎De ce nu mi-ai zis?
‎Nu ți-ai fi adus aminte, ‎deci ce să-ți spun?
‎Mda…
‎- Ei bine… Ne mai vedem! ‎- Bine.
‎- Theo! Bună vânătoare, nu? ‎- Da, grozavă.
‎- Vreau să faci cunoștință cu cineva. ‎- Bună seara!
‎Lucca, el e Theo.
‎Theo Dahl! ‎Mamma mia!‎ Sunt un fan.
‎Zău? Mulțumesc!
‎Lucca și familia lui practic dețin ‎Galatina, de lângă Lecce.
‎- E în sud? ‎- Da, în sudul Italiei.
‎Cea mai bună parte a țării.
‎- I-am spus că ai vrea să vinzi Ristonchi. ‎- Da.
‎- De ce să vinzi, Theo? ‎- Am nevoie de bani.
‎Vreau să-mi fac un restaurant.
‎Nu poți face asta aici?
‎Eu lucrez în altfel de locuri.
‎Clădirea nu e cine știe ce. ‎E veche și dărăpănată.
‎- A fost renovată destul de mult. ‎- Da.
‎Locul e bun să faci bani, ‎dar are nevoie de suflet.
‎E singurul lucru ‎care nu poate fi cumpărat.
‎Bucătăria e bună, ‎împrejurimile sunt superbe.
‎E multă vegetație. E un loc ideal ‎pentru un hotel cu restaurant.
‎- Patru! ‎- Nu, amice! Nici vorbă!
‎- Imposibil! Ți-am spus deja. ‎- E o ofertă cinstită.
‎Nu e. Îl tragi în piept. ‎Suntem italieni, fii corect!
‎Bine! Bine. Zic cinci sute, pe loc.
‎Batem palma ‎și-ți transfer banii de pe telefon.
‎O ofertă corectă ar fi 700.000, ‎după cum ți-am spus.
‎Ești nebun? Haide!
‎- E un loc unic. ‎- E țicnit!
‎Nu există castel ca Ristonchi!
‎Toscana e plină de castele. ‎Știi câte am văzut la viața mea?
‎- Ce-ar fi… ‎- E unic. Nu are egal.
‎- Ce-ar fi să-ți arăt? ‎- Ce anume?
‎Îți voi arăta cum poate arăta locul ‎dacă e îngrijit cum trebuie.
‎Aceștia sunt oameni buni.
‎Dar nu sunt afaceriști, ca noi.
‎O să fac mâncarea la nuntă ‎și o să-ți arăt
‎că Ristonchi are tot ce-i trebuie ‎ca să fie profitabil dacă e condus corect.
‎În cazul ăsta, voi plăti 700, bine?
‎- Nouă sute. ‎- Nu! E mult prea mult.
‎Dai mai mult pe mașini. ‎Ai una acasă pe care n-ai condus-o…
‎- Fă o investiție inteligentă! ‎- Nu, soția mea m-ar omorî.
‎- Ce legătură are soția ta? ‎- M-ar omorî.
‎Adu-ți nevasta la restaurantul meu ‎din Danemarca.
‎O să avem grijă de voi.
‎Cine e tipul ăsta ‎care vrea să bată palma cu mine?
‎Nu! Și dacă locul ăsta încă e ‎o casă de fermieri după nuntă?
‎Îl iei cu 500.
‎Bine.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Pregătește actele! Fără surprize!
‎- Sigur! ‎- Grozav!
‎O să fac actele.
‎- Bine! ‎- Bine. 500, nu uita!
‎- Mersi, Lucca! Mersi! ‎- M-ați tras în piept!
‎- O să fie distractiv. ‎- E pe bune?
‎Dacă te ții de cuvânt, se va ține și el.
‎Ai dispărut.
‎E prea italienesc.
‎Ce cauți aici?
‎Mă gândesc.
‎- Vreau să-ți arăt ceva. ‎- Ce anume?
‎Cartea lui de bucate.
‎THEO DAHL CÂȘTIGĂ BOCUSE D'OR
‎THEO DAHL PRIMEȘTE ‎A DOUA STEA MICHELIN DIN NOU!
‎Erai sursa lui de inspirație.
‎De fiecare dată când gătea.
‎Nu are nicio rețetă în cartea asta
‎cu ingrediente din afara Pelago.
‎Vrei să facem una?
‎- Asta. ‎- Risotto Ristonchi.
‎Era specialitatea lui.
‎Bine.
‎Vrei să-ți iei pielea de pe mâini?
‎Avem vinul de aseară?
‎Vin roșu? Folosea vin alb.
‎Ai încredere! Dă-mi sticla!
‎Un decilitru, nu mai mult.
‎Nu acum! Ce faci?
‎- Haide! Nu poți măsura viața. ‎ - Bine. Oprește-te!
‎Mersi!
‎- Te rog! ‎- Mersi!
‎Ai gătit vreodată cu el?
‎Nu-mi prea amintesc. Foarte vag.
‎M-a pus să gătesc o mie de ouă ‎când aveam cinci sau șase ani.
‎Întâi fierte, apoi prăjite, ‎și la final poșate.
‎Mi-a luat un an să iasă perfect, ‎dar nu le-am mai greșit niciodată.
‎- Nici eu. ‎- Da?
‎- Arată bine. ‎- Da.
‎De ce n-ai zis că e nunta ta?
‎Poftim?
‎Nu mi-ai spus că e nunta ta. De ce?
‎- Ba ți-am spus. ‎- Ba nu. Ai spus „o nuntă”.
‎Nu știu. Din greșeală.
‎Ce-ar fi să-mi aduc echipa ‎să gătim pentru nunta ta?
‎Sunt sigură că nu ne permitem.
‎În dar.
‎În semn de recunoștință ‎pentru cât ai investit în Ristonchi.
‎Facem mâncarea, ‎apoi fiecare își vede de ale lui.
‎Fericiți.
‎Rămâne așa?
‎Mersi!
‎Cu asta mă ocup.
‎- Ești botanist? ‎- Ce?
‎Voilà!
‎Lasă-mă pe mine!
‎Ce faci?
‎O să fac o mică ajustare.
‎Acum arată a mâncarea lui Geo!
‎- Nu… ‎- Încă puțin.
‎Așa!
‎Vezi?
‎E bun!
‎Bine.
‎Gătești grozav.
‎Foarte bine!
‎Haide! Ce faci?
‎Analizez.
‎Nu e nevoie de analiză, ci de sentimente.
‎Cel mai important ingredient.
‎Știi care e?
‎Iubirea.
‎Bravo!
‎Mulțumesc!
‎Unde mergem?
‎Pe acolo! Mulțumesc din suflet!
‎Cu plăcere. Nicio problemă!
‎- Ne întoarcem repede. ‎- Ciao!
‎- Pa, Vincent! ‎- Pa, Theo!
‎- E putredă, Theo. ‎- E aromată.
‎- E brânză stricată! ‎- Trebuie. Mozzarella n-are aromă.
‎- E bine aici? ‎- Da.
‎- Mersi! ‎- Cu plăcere.
‎Deci…
‎Păi… Am obosit.
‎Ai o zi mare mâine. Ești pregătită?
‎Așa cred.
‎Totul va fi bine. Noapte bună!
‎- Scuze! ‎- Așteaptă! De ce ai făcut asta?
‎Știu… Adică nu știu…
‎Scuze, Sophia!
‎Eu… La dracu'!
‎Nu s-a întâmplat nimic. Iartă-mă!
‎- Salut! Ai văzut-o pe Sophia? ‎- Nu.
‎- Theo! ‎- Salut, Vincent!
‎- Știi unde e Sophia? ‎- Da.
‎- E la etaj. ‎- Mersi!
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Ne poți lăsa puțin?
‎- Arăți minunat. ‎- Mulțumesc!
‎- Arăți ca naiba. ‎- Așa e.
‎N-am prea dormit aseară.
‎- Te-ai îmbrăcat repede. ‎- Theo…
‎Probabil că nu e adevărat, ‎dar Pino mi-a spus ceva.
‎Că ai rămas să gătești ca să vinzi moșia.
‎Am vorbit doar cu Pino și Lucca ‎despre asta.
‎- N-a fost… ‎- Ai zis că o faci pentru mine.
‎Da, dar mergea și pentru Lucca.
‎Care a fost prioritatea?
‎- Sophia… ‎- Care?
‎- Contează? ‎- Da.
‎Acum am senzația neplăcută
‎că-mi folosești nunta ‎să-mi împlinești coșmarul.
‎Nu.
‎Nu e vorba de asta.
‎Atunci ce a fost aseară?
‎Nu știu. Ce a însemnat pentru tine?
‎Ai spus că nunta e un eveniment.
‎Așa i-ai spus când ne-am cunoscut. ‎De ce?
‎Nu știu.
‎Vrei să te măriți cu el?
‎Sau ai nevoie de cineva ‎sau de un loc care să-ți fie casă?
‎Nu mă cunoști.
‎Vorbești de parcă ai fi mai cu moț.
‎Ai avut un tată nasol.
‎Acum încerci să fii opusul lui.
‎Dar știi ce?
‎Te porți la fel de urât.
‎Îți duci viața…
‎disperat să faci ‎ce așteaptă alții de la tine.
‎Ți-e teamă să dai greș. Pleci mereu.
‎Asta fac lașii.
‎Ar trebui să rămân aici, ‎să dau greș cu tine?
‎Theo!
‎Ce faci aici?
‎Am adus echipa campioană. ‎Tu ce naiba faci?
‎Ai un contract ‎pentru târgul făcut la beție?
‎- Nu acum, bine? ‎- Theo!
‎Dragi invitați,
‎aceasta este o zi bucuroasă,
‎căci Sophia și Pino,
‎pe care i-am văzut devenind ‎tineri frumoși și puternici,
‎vor fi uniți azi ‎în sfânta taină a căsătoriei.
‎Slavă Domnului!
‎Pino Conti Trevisano, o iei…
‎pe Sophia Gennera, aici prezentă,
‎să-ți fie soție de drept,
‎la bine și la rău, ‎până când moartea vă va despărți?
‎Da.
‎Din toată inima.
‎Și tu, Sophia Gennera,
‎îl iei pe Pino Conti Trevisano, ‎aici de față,
‎să-ți fie soț de drept,
‎la bine și la rău, ‎până când moartea vă va despărți?
‎Dragostea mea.
‎Da.
‎Prin urmare, vă declar soț și soție.
‎Mirele poate săruta mireasa.
‎Trăiască mirii!
‎Sărut!
‎Noroc!
‎Mersi!
‎Theo!
‎- Asta nu e mâncare. ‎- Nu?
‎Nu, e un vis.
‎- Mulțumesc! ‎- Cred că batem palma pe Ristonchi.
‎Mă bucur. Mulțumesc!
‎Theo!
‎- Da. ‎- Du-te!
‎Salut!
‎Nu te-am văzut toată ziua.
‎Am fost în bucătărie. Cu asta mă ocup.
‎Poftă bună!
‎Theo! Vino aici!
‎- Ce e? ‎- De ce nu te schimbi, să petreci cu noi?
‎Apoi vom bea, bine?
‎Bucătăria trebuie curățată.
‎- Și trebuie să împachetez. ‎- Te rog, Theo.
‎- E important pentru noi. ‎- Da.
‎Și pentru memoria lui.
‎Bine.
‎Mersi!
‎Totul e-n regulă aici?
‎Hai la masă cu noi!
‎Mi-e bine aici.
‎E de bine, să știi.
‎Măcar ești deschis acum.
‎Îți amintești când…
‎Ce naiba eram?
‎Erai praf pe atunci.
‎Dar acum ești altfel.
‎Văd că suferi.
‎Mă bucur pentru tine.
‎Va fi bine.
‎Nu face asta, Theo!
‎Bună seara! Numele meu e Theo. ‎Eu am gătit astăzi.
‎Mulțumesc!
‎Mersi!
‎Unii dintre voi mă cunosc ‎drept fiul lui Geo.
‎Ca proprietar al locului, simt că…
‎Vă datorez un mic discurs.
‎Am cunoscut mulți oameni minunați.
‎Toată lumea pare să fi avut ‎o relație apropiată…
‎și intimă cu tatăl meu.
‎E frumos.
‎Credeam că e un ticălos.
‎Că nu-i pasă de nimeni.
‎Dar se pare că a fost ‎un tip foarte plăcut și amabil
‎pe care întâmplător l-a durut în cur ‎de mine și de mama mea.
‎Dacă-ți faci lumea mică și relevantă,
‎nu e greu să fii de treabă, nu?
‎Poate că asta faceți voi toți.
‎Mai puțin tu, Sophia.
‎Tu nu simți nevoia ‎să fii amabilă cu nimeni.
‎Deci…
‎Pentru Pino și Sophia!
‎Theo!
‎Ești bine?
‎Cât vin roșu să pun?
‎Cât mai pun în sos?
‎E bun.
‎Poate încă puțin.
‎Corectează după gust.
‎- Te descurci. ‎- Mulțumesc, chef!
‎Salutare! Miroase grozav.
‎Arăți bine, Svend.
‎- Au intrat banii din Italia. ‎- Bine.
‎Discutăm proiectul cu Friis mai târziu.
‎Sigur!
‎- Livrări, Lai! ‎- Super!
‎Ai avut o idee bună cu nota de miere.
‎Mulțumesc mult!
‎Îmi amintesc poza.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Da…
‎Chiar înainte să plecăm la Aarhus.
‎Ați fost de nedespărțit toată vara aia.
‎A reușit să vă prindă doar mâinile.
‎- Tot a ieșit grozav. ‎- Da.
‎De asta a ieșit așa bine.
‎Ți-e dor de el?
‎Mi-e dor…
‎de cum se uita la mine.
‎De parcă eram…
‎cel mai grozav lucru din lume.
‎Tu dai vina pe el.
‎Întotdeauna ai dat vina pe el.
‎Ai dreptate. Merită vina.
‎Dar și eu sunt vinovată în egală măsură.
‎Știi ce?
‎Ai fost conceput…
‎dintr-o mare pasiune.
‎Era mai mult decât iubire.
‎Poate că nu-ți place cum sună…
‎dar nimeni nu e special.
‎Însă oricine poate deveni remarcabil…
‎în ochii persoanei potrivite.
‎Arată colosal. Iar intrarea asta…
‎- Va fi în direcția asta, nu? ‎- Da.
‎E ceva rar, dar cred că ar merge aici.
‎Așa cred și eu.
‎- Trebuie să aflăm regimul de înălțime. ‎- Corect.
‎Putem aștepta autorizația
‎sau putem începe și spera că va fi bine.
‎Nu vom reconstrui după, nu?
‎Theo?
‎Pe bune?
‎Du-te!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Jonas?
‎- Piscina e ridicolă. ‎- Da, e un pic…
‎O poți modifica. ‎Poți pune asta lângă.
‎Trebuie schimbată cu totul.
‎- Să vezi din apă… ‎- Pino!
‎Salut, amice! Ce naiba?
‎Ce naiba faci?
‎Pino, încetează!
‎- Ți-ai pierdut mințile? ‎- Nu!
‎Gata, Pino!
‎Pino!
‎Pino! Theo!
‎- Cum ai putut? ‎- Îmi pare rău!
‎- Credeam că suntem prieteni. ‎- Știu. Îmi pare rău, Pino.
‎- M-a părăsit. ‎- Îmi pare rău.
‎Pot investi un milion de euro.
‎Vor fi condiții de împlinit, ‎dar o să discut asta cu Theo.
‎- Mulțumesc, Jonas! Închid acum. ‎- ‎Bine. La revedere!
‎Un milion de la el ‎și încă 500.000 de la mine.
‎Îți vei dubla banii. ‎Va fi cea mai bună investiție a ta.
‎Și n-ai făcut nimic.
‎Nu vreau să mă pun ‎în calea moștenirii familiale.
‎- Mulțumesc! ‎- Cu plăcere.
‎Încă o comandă! Adu parmezan, Vincenzo!
‎- Încă trei, Lai. ‎- Imediat!
‎Da, vă rog!
‎Haide!
‎- Arată bine. ‎- Da, e gustos.
‎- E grozav. ‎- E colosal.
‎Uită-te la tine!
‎Dar tu? Ai învățat să conduci.
‎Da.
‎- L-ai păstrat? ‎- Da.
‎Cineva mi-a spus ‎că locul ăsta are potențial.
‎Pare o persoană grozavă.
‎Da. Cea mai bună.
‎Am încercat să te sun.
‎Trebuia să descopăr cine sunt.
‎Fără locul ăsta.
‎- Am început facultatea. ‎- Da, am auzit.
‎- Bine. Sunt mândru de tine. ‎- Mersi!
‎- Am clienți. ‎- Desigur.
‎- Vrei să mă ajuți? ‎- Acum?
‎Da. Merle nu știe să servească.
‎Nu ca tine.
‎- Bine. ‎- Serios?
‎- Da. ‎- Super!
‎Speram să ai o cameră liberă ‎pentru vacanța de vară.
‎Ai noroc. Avem o cameră în plus.
‎E veche și prăfuită ‎și n-a intrat nimeni acolo de un an.
‎- Serios? ‎- Da. Avem tot felul…
‎EXTRAORDINAR, CA TOȚI CEILALȚI