God hund, Pippin. Kom her med den.
Hent den. Kom så, Pippin. Kom her med den.
Her. Aflever. Dygtig hund.
Er du klar, Pip? Kom med den.
Er du klar? Hent den.
Kom her. Aflever.
- Mor, hvor vil du have brætspillene? - Leg dem i hobbyrummet.
- Hvilket er hobbyrummet? - Ty, du bestemmer.
Hallo? Jo tak. Hvordan går det?
Ja, selvfølgelig. Jeg forstår. Det er bare...
Nej, det er ikke noget problem. Jeg håber, han snart får det bedre.
Hvad? Nej.
Jo, det går fremad.
Det er bare et stort arbejde at pakke det hele ud.
- Det lyder, som om I gjorde det rette. - Ja, det skal nok blive godt.
- Tak, Jess. Farvel. - Vi ses i morgen.
Owen, hvad laver du? Hvordan kom du derop?
- Jeg klatrede op. - Kom ned.
- Du skal hjælpe til. - Skal jeg hoppe?
- Vær nu ikke dum. - Hvad får jeg for det?
- Intet, for du dør, dit fjols. - Det er kun tre meter.
Owen, kom herned. Lad være. Du kommer til skade.
- "Du kommer til skade." - Hold nu op.
- Klar? - Kom nu ned.
- Jeg springer. - Owen.
N ' Ja! Ejl Owen!
Owen?
Det var så sejt!
- Du er et fjols. - Owen!
Er du okay? Du godeste.
- Du kunne være kommet til skade. - Undskyld, mor.
- Du skulle jo passe på ham. - Det gjorde jeg også.
Undskyld.
Kors. Kom så.
Hvis I keder jer så meget, skal vi altså pakke ud.
Så kan I udforske stedet bagefter. Okay, Superman?
- Du er sådan en nar. - I guder. Hold øje med ham.
Hvad er der, Pip? Hvad har du fået øje på?
Kom så. God hund.
Jeg trækker gardinerne for.
Nu skal du sove. Slukket eller tændt?
- Tændt. - Fint.
- Åben eller lukket? - Åben.
- Mor... - Ja.
Undskyld, at jeg hoppede ned i høet.
- Godnat, drøm sødt. - Jeg står op, når solen skinner rødt.
Nemlig. Stærk af at hvile blødt.
Har du det godt? Har du ikke brug for et tæppe?
Vidste du, at det var mit værelse?
Tante Silas lod mig vælge farven.
- Hvor længe? - Hvor længe hvad?
Skal vi blive her?
Indtil jeg finder ud af noget andet.
Du har I det mindste dit eget værelse.
Okay, sov godt.
Kom så, Pip. Vil du ikke gå til ro?
Gør, som du vil. Du kan pakke resten ud.
- Okay, glem ikke rygsækkene. - Jeg elsker dig, mor.
- Mor jer. - Hej. Hvordan går det, skat?
Godt.
- Hej, knægt. Alt vel? - Ja.
- Kom og sig hej til Macy. - Hej med jer.
Hej. Hvordan har I det? Vi har savnet jer så meget.
- Hejsa. - Hej.
- Henter du dem efter maden? - Ja. Tak for hjælpen.
Intet problem. Hvordan går det med flytningen?
Hvad er det?
Min advokat ville have, at du så det før mødet.
- Hvordan er det nye sted? - Nye?
Det har stået tomt, siden min tante døde. Det er en gammel rønne.
Jeg begriber ikke, at du lod den skiderik få huset.
Jeg havde intet valg. Hans forældre købte det til os.
Skat, du kunne have boet hos mig.
Det ved jeg. Tak. Det er kun midlertidigt.
- Jeg finder en lejlighed til foråret. - Klogt.
- Jessica? - Ja.
Helen Osgoods prøver. Hun er på stue E3. Vil du tage den?
- Jeg beder dig. - Fint, Estelle.
Okay.
Hun er så grøn.
Godmorgen, mrs. Osgood.
Doktor Simmons kommer om lidt. Jeg skal bare tage en blodprøve.
Det er vendt tilbage, ikke?
Man får ikke gode nyheder her. Dem får man over telefonen.
- Jeg skal bare tage en blodprøve. - Hør her.
Hvis jeg kun har lidt tid tilbage, vil jeg vide det nu.
Jeg beder dig.
Det er ikke så godt.
Åh gud. Du godeste.
Jeg kan ikke udholde det igen.
Ikke igen.
- Det er sandt. - Nej.
Jo, mors tante Silas fortalte mig det. Du var for lille til at huske det.
Der boede flyvende kannibaler i en lejr nede ved søen.
Som i "Troldmanden fra Oz"?
Nej, det var aber. De her var helt anderledes.
De fløj ind til byen og bortførte folk.
Mest småbørn, som de spiste.
- Tyler. - Der blev du bange.
Det var dumt. Hvis det var sandt, ville du være bange. Ikke mig.
Hvorfor er mor bange for, at jeg kommer til skade?
- Hun vil ikke miste os. - Hvordan? At vi skulle dø?
Nej, ikke dø.
Bare glem det, Owen. Vi er der næsten.
- Hvor mange fisk vil du fange? - Flere end dig.
Er det her?
Det er det vel.
Er det tante Silas' sø? Hvor er vandet?
- Så kan vi glemme at fiske. - Ja.
- Hvad er det? - Hvad?
Det der.
Owen, lad os gå tilbage.
Pippin! Vent!
Pippin, nej! Kom tilbage.
Pippin.
Pippin, kom væk derfra!
- Pippin! - Tag ham, Owen.
Kom så. Få ham fri.
- Tyler, hjælp mig. - Kom så.
- Tyler! - Kom.
Hjælp mig. Tyler!
Jeg sidder fast. Træk.
Kom så.
De beviser ikke noget.
Og de er tre år gamle. Hvilken forskel gør det nu?
- Kan der komme noget andet i vejen? - Nej, jeg har fortalt dig alt.
Jeg har ikke taget noget i 15 måneder, Jill.
Vil det påvirke mine chancer?
- De dømmer normalt til moderens fordel. - Ja, det ved jeg.
Vent lidt. Jeg må ringe tilbage.
Hør, Owen. I måtte jo ikke gå derhen.
- Det var ikke min skyld. Pip løb. - Jeg kan ikke klare det her.
Tag tøjet af og vask jer af udenfor. Kom ikke ind, før I er rene.
Jeg henter vandslangen.
Det var ikke din skyld, Pip.
Han kan ikke lide oliven i saucen.
Far plejer at fjerne dem.
Okay.
Okay. Hør her, begge to.
Jeg er ikke perfekt. Det er jeg ikke.
Jeg ved, at far har været der meget mere for jer, end jeg har.
Men jeg er her nu.
Vi skal være en rigtig familie, men vi må holde sammen. Især nu.
Jeg ved, at det her hus ikke er som vores gamle hus.
Men jeg vil meget gerne prøve at gøre det til vores hjem.
Jeg svigter jer ikke igen. Aldrig nogensinde.
Jeg elsker jer begge så højt.
Men du elsker mig lidt mere, ikke?
- Owen! - Hvordan vidste du det?
Owen!
- Owen, hun lyver. - Du hørte det selv.
Hvad så?
Hvad er der, Pip? Har du set noget?
Mor. Jeg tror, der er noget derude.
Hvad er det?
Det er nok bare en vaskebjørn.
- Pippin! - Owen.
- Pippin, nej! - Pas på. Owen.
- Nej. - Owen.
- Pippin. Kom her. - Pippin.
- Kom her, ven.
- Pip? Pippin! - Pippin!
- Han kommer, når han er klar. - Hvorfor tog du ham ikke?
Skat, han var for hurtig.
- Jeg går ud og leder. - Glem det.
- Mor, det er Pippin. - Du må lede efter skole.
- Så er det for sent. - Owen, stop. Gå indenfor.
Du kan ikke lide Pippin, fordi vi fik ham af far.
Vi tænker på børnene. De har brug for deres far.
De ser ham hver anden weekend. Til hverdag er stabilitet vigtigt.
Jeg er enig. Patrick har givet dem stabilitet i næsten tre år.
- Da mrs. Stokes havde problemer. - Det behøver vi ikke tale om.
Mrs. Stokes var på afvænning. Hun kan tage sig af sine børn nu.
Det har hun bevist de sidste 12 måneder.
Hvad er Owens yndlingshistorie, Jess?
Hvad er Tys yndlingsfilm? Hvad vil hun have på æggene?
- Hold nu op. - Jeg tog mig af dem, da du ikke kunne.
Og nu vil du presse mig ud?
- Patrick, hold nu op. - Fire dage om måneden?
Nej, det er ikke nok. Jeg fortjener mere.
Mere? Vil du have mere? Du fik huset og barnepigen.
- Bland hende udenom. - Klap i.
Du involverede hende, da du kneppede hende.
Åbenbart mens jeg sov på sofaen.
På sofaen, på badeværelsesgulvet og i bilen.
Du sov, hvor fanden du ville. Du lavede ikke en skid!
Fanden tage dig!
Ja, det var ikke til vores fordel. Du må ikke miste besindelsen.
Du må vise, at børnene hører til hos dig.
- Tak. - Vi tales ved.
- Han er en gul labrador. - Nej, desværre.
Owen. Tyler.
Hej. Hvordan går det?
Tag en jakke på og tag en pause. Vi skal ud og lede efter Pippin.
Mor, jeg prøvede at stoppe ham.
Owen, sæt dig ind i bilen. Ind med dig.
Kig på mig. Ved du, hvor bekymret jeg var?
Hvorfor fanden cyklede du så langt væk uden cykelhjelm?
Fordi jeg elsker ham. Du tænker kun på dig selv.
- Det passer ikke. - Jeg forstår godt, at far forlod dig.
Sæt dig ind i bilen!
Du lod ham køre. Du burde få stuearrest.
Han er tilbage! Hallo, han er her igen!
Pip er kommet tilbage.
Owen...
Gå ikke tættere på.
- Hvad er der galt med ham? - Owen.
Gå baglæns hen mod mig, Owen. Langsomt.
Nej!
- Mor! - Slip ham!
- Nej, Pippin! - Pippin!
Slip mig! Slip!
Mor!
Ring efter hjælp.
Åh gud. Du godeste.
Skat, ring efter hjælp.
- Mor! - Det er okay.
- Han er ikke ved bevidsthed. - Hvordan er vejrtrækningen?
Meget overfladisk.
- Kan du tage hende med? - Ja, selvfølgelig. Kom her, skat.
- Bare rolig. - En, to, tre.
Han er bidt i halspulsåren og venstre ben.
- Jessica? - Hunden har bidt ham.
Vi tager over herfra. Gå ud og vask dig.
- Hvad er hans tal? - Blodtrykket er 60/30.
Okay, giv mig en hel pose blod. Kan vi rense såret?
- Kom så. Rens såret. - Indsætter blodtransfusion.
Tak.
Hej. Han skal nok klare den.
Okay? Det skal nok gå.
Nogle virkelig dygtige læger hjælper ham.
- Der var så meget blod, mor. - Jeg ved det, skat.
- Det er normalt ved dyrebid. - Hvor er han?
Han er bedøvet. Han bliver snart flyttet ind på en enestue.
Hvorfor lod du ham nærme sig en aggressiv hund?
Patrick, det var Pippin.
Du købte den til dem.
Hvem havde troet, Pippin ville gøre det? Han var helt fra den. Det var ikke Pippin.
- Det var en dårlig idé at flytte. - Giv ikke mig skylden.
- Hvad skal I også derude? - Som om vi havde et valg.
Der er gået halvanden uge, og så sker det her.
- Sover du på sofaen igen? - Kom og hold mig ved selskab.
Det er din skyld, Jess.
Skat...
Hej. Vi er her, skat.
Hejsa. Hvordan har du det?
Sulten.
Ja, det er meget bedre. Vi var virkelig heldige.
- Virkelig? - Her.
- Spis. - Det lugter underligt.
Prøv at spise lidt alligevel.
Undskyld mig. Mrs. Osgood er tilbage.
Hun har spurgt efter dig, men jeg kan godt håndtere det.
Jeg kan vist godt gå et øjeblik. Han har det allerede meget bedre.
Hvor dejligt.
Mrs. Osgood, godt at se dig igen.
- Helen. - Helen.
Doktor Simmons vil fortælle om behandlingsplanen.
Inden da vil jeg tjekke dine tal, hvis det er i orden.
- Hvordan har du det i dag? - Er du gift?
Nej, det var jeg. Men ikke længere.
- Børn? - En dreng og en pige.
Hvor skønt. Jeg har ingen børn.
Forleden, da jeg fandt ud af, at jeg har op til 12 måneder tilbage at leve i
tog jeg hjem.
Jeg sad og stirrede på telefonen. Jeg havde ingen at ringe til.
Det gør mig ondt.
Jeg har hørt om læger og sygeplejersker
som hjælper folk i livets sidste fase.
De hjælper dem. I stedet for behandlingen.
Mrs. Osgood. Helen, sådan gør vi ikke her.
Men det kunne du godt. Ingen behøver at vide det.
Helen, jeg ved, hvordan det er at føle sig hjælpeløs.
Jeg har selv været der. Det er hårdt.
Der er et udtryk: "Det er altid mørkest før daggry."
Det er faktisk sandt. Hør her.
Der er mange læger her, som du kan tale med
og som kan rådgive dig.
- Kode blå. Stue 520. - Jeg kommer tilbage.
Jess! Vi tager os af ham.
Tør ham af. Giv ham 45 mg Ativan.
- Sørg for, at luftvejene er frie. - Jeg gik bare på toilettet.
- Hvad sker der? - Vend ham om. Gør klar til intubation.
Hej. Jeg er doktor Forsythe. Owen har det meget bedre.
Han skal have intubation, indtil han er stabil.
Blodtransfusionerne ser ud til at hjælpe. Alt er under kontrol.
- Er det en infektion? - Det ved vi ikke. Dr. Avery tog prøver.
- Sagde hun, rabiesprøven var negativ? - Ja.
- Lige nu mistænker vi anæmi. - Hvordan kan et hundebid forårsage det?
Han kan have fået en sjælden virus eller bakterie af hunden.
- Dør han? - Hvad? Nej da.
Nej, selvfølgelig ikke. Owen skal nok klare den.
- Hvad laver den maskine? - Den hjælper ham med at trække vejret.
Han har fået noget i sig, måske en virus.
Hans krop prøver at bekæmpe den.
Han var så lille, da han blev født. Han kom en måned for tidligt.
Jeg forestillede mig det værste. Jeg har aldrig været så bange.
Men han klarede den.
Han vil få det godt igen.
- Ikke, mor? - Jo.
Ja, han overvinder også det her.
Ja. Nej, det er uændret.
Ja, han er stadig bevidstløs.
- Stadigvæk? - Ja, hans tilstand er forværret.
Det ved jeg ikke. Du hørte Avery. Alle prøverne var negative.
- Selvfølgelig gør jeg det. - Okay, vi kommer klokken 19.30.
- Hvordan har Tyler det? - Hun sover.
- Shelly siger ikke noget, vel? - Hvorfor skulle hun det?
- Holder du øje med ham nu? - Ja, selvfølgelig gør jeg det.
Jeg ringer tilbage.
Owen?
Hvad laver ...?
Owen. Hvad laver du?
Giv mig den. Hvad laver du? Læg dig ned.
- Hvad laver du? - Hvad sker der?
- Han vågnede og trak røret ud. - Tog han selv intubationen ud?
Hans vejrtrækning er bedre.
- Hvor meget Propofol får han? - Tre milligram i timen.
Du ville vist ud af sengen.
Lad os se, hvordan du har det. Klem min hånd.
Hans tal er bedre.
Hej, skat. Du er tilbage.
Okay. Vil du have noget at spise?
- Jeg vil ikke have det der. - Jeg fik det lavet specielt til dig.
Jeg vil ikke have det.
Men du er nødt til at spise noget. Hvad vil du have? Hvad som helst.
Jeg vil have mere.
Nej.
- Kom nu, mor. - Nej, du vidste ikke, hvad du gjorde.
- Mor, jeg har brug for det. - Stop.
Hej. Se dig lige.
Hvordan har du det? Du ser godt ud.
Vi blev så bange. Ikke, mor?
- Jeg fandt den her til dig. - Tak.
Det var den eller en lyserød flamingo. Jess?
Du sagde jo, at han... Hvad skete der?
- Han er ved at komme sig. - Har han spist?
- Jep. - Ja.
Jeg er så stolt af dig. Hvad fik du at spise?
Hans tal er på vej op igen.
Det var nok virusfremkaldt blodmangel, som hans krop overvandt.
Det er godt. Hvor længe skal han være her?
Vi vil beholde ham ugen ud og se, om det går i den rigtige retning.
Fantastisk bedring. Han er en fighter.
Ja, det er han. Æblet falder ikke langt fra stammen.
GOD BEDRING
VÆR MODIG, BLIV RASK OG VÆR STÆRK
Godnat og drøm sødt.
Vågn op, når solen skinner rødt.
Hans blodtryk falder.
Blodtrykket er 80/30. Vejrtrækningen er over 100.
Dårlig iltmætning. Giv ham ilt.
Han er bleg og svedig.
Giv ham saltvand, 150 ml, i løbet af en halv time.
Hvad fanden skete der? Det ser ikke godt ud.
Bare han ikke får et tilbagefald.
BESKADIGET
- Jeg kan tage over nu. - Det er fint, Jess.
- Er du helt sikker? - Ja, Liz.
Jeg er uddannet hospicesygeplejerske. Jeg kan tage mig af ham derhjemme.
Du sagde det selv. Forværringen i går var nok et sidste udsving.
Han har brug for sin egen seng og sin familie.
BESKADIGET
Tag fri resten af ugen og sig til, hvis der er noget.
Mor, pastaen er klar.
Mor. Pastaen er klar.
Har du hældt vandet fra? Bare gå i gang.
Gå ned og spis, Ty.
Er du færdig?
Så er det nok. Hold op.
Stop. Vi må spare på det.
Det skal række.
Og hvis det slipper op?
Det er kun midlertidigt. Det går snart over.
- Og ellers? - Det gør det.
- Skal jeg så på hospitalet? - Nej, den risiko løber vi ikke.
Vi kan ikke sige det til nogen. Ikke til far, ikke til Ty.
Hvis nogen finder ud af det, tager de dig. Måske for evigt. Forstår du det?
Kig på mig. Vi ved, hvad vi skal gøre, ikke?
Vi må bare sørge for, at du har det godt, indtil vi overvinder det her. Okay?
- Mor. - Ja.
Pippin er død, ikke?
Jo.
Jeg har set på testresultaterne, mrs. Stokes. Det ligner akut anæmi.
- Men kan man se årsagen? - Nej, ikke ud fra prøven.
Spis op, skat.
Er der tilfælde, hvor patienten kun reagerer på alternative transfusioner?
- Såsom? - Orale.
Jeg har hørt om den slags sager blandt psykisk syge.
Skizofrene, der drikker blod for at leve evigt.
- Eller bizarre sataniske ritualer. - Glem det. Jeg ville bare spørge.
Efter din søns traume kan det være godt for jer begge at tale med nogen.
- Jeg kan arrangere en tid i Des Moines. - Det behøves ikke. Tak.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
- Tak for hjælpen, doktor. - Okay.
Owen!
Du godeste. Hvad laver du?
- Undskyld. - Åh gud.
- Det rækker knap nok til i morgen. - Undskyld.
Hej, Jess. Tog du ikke fri hele ugen?
Jo. Jeg skal bare bruge forbindinger til Owen.
Men mit kort virker ikke.
- Kan du lukke mig ind? - Du må tale med Avery.
De tror, at nogen har stjålet blod, så der er nye rutiner.
Røvirriterende. Jeg tilkalder hende.
Nej, det er ikke nødvendigt. Jeg tager forbi Walgreens.
Hvordan har Owen det?
- Meget bedre. - Aha. Det er godt.
- Goddag. Kan jeg hjælpe dig? - Ja.
Jeg vil se på et kæledyr til min søn.
Ja, mus er gode kæledyr for børn.
Har du noget større?
Nu vil jeg vise, hvordan man dræner vildt for blod.
- Hej. Hvordan var din dag? - Fin nok.
Langt nede på halsen er der to knogler, der sidder som et V.
- Er han syg igen? - Nej, han er bare træt.
- Havde du en god dag i skolen? - Den var fin nok.
Hvad skal vi have at spise?
- Aftensmad? - Rester.
Er det godt?
Kan du lide det? Okay.
Så henter jeg mere. Jeg er straks tilbage.
Owen.
Her, skat.
- Okay, F4. - Forbier.
Ja.
Okay, H7.
Du sænkede min båd.
- Ja. - Okay, din tur.
- C7. - Du ramte ikke.
- Du snyder altså. - Jeg snyder ikke.
- Jo, du gør. - Jeg lader dig vinde.
- Jeg fik kun en. Du snyder. - Hej, mor.
- Vil du spille med os? - Nej, jeg går i seng. Det er sent.
Børst tænder om en halv time. Der er skole i morgen.
Mor, klokken er kun syv.
Hej.
- Seriøst, Patrick? - Hvad?
Hvad laver du her?
- Hvad mener du, Jess? - Vi har faktisk et skema.
Ja.
Børnene skal have en rutine.
Det er lørdag, Jess. Det er min dag.
Du skal jo arbejde i dag. Vi talte om det i går aftes.
- Kors, hvad har du lavet med armen? - Hej, far.
Hej, makker. Du ser frisk ud. Hent din søster, så kører vi.
- Hvad skal vi? - Bowle. Du vil elske det.
- Kan vi ikke tage i biografen? - Nej.
- Ty, far er her. - Et øjeblik.
- Får du en strike i dag? - Ja. Du er i knibe.
Flasken er i din rygsæk. Forstår du mig?
- Jep. - Kom her.
- Mor, det skal nok gå. - Kom så, kammerat.
- Det er fint. - Smut.
Vi har en på vej ind. Blå kode, overdosis.
54-årig kvinde. Naboen fandt hende bevidstløs med piller og sprut.
Frue, kan du høre mig? Kan vi tage blodtrykket, tak?
- Dø. - Hvad siger hun?
Lad mig dø. Jeg vil dø.
- Hun vil dø. - Ja, det er tydeligt.
Giv mig Narcan og 30 ml Flumazenil.
Jeg vil dø.
- Katherine. - Hej, Jess.
Hej, David. Hvordan går det?
- Hvor ligger Helen Osgood? - Seng 24.
- Så er hun spændt fast. - Tak.
- Hvordan gik det med far i dag? - Blodet slap næsten op.
Du skal være mere nøjsom.
Mor!
Mor, det brænder!
- Mor! - Ah gud!
Åh, skat.
Hej, Jessica. Godt at have dig tilbage.
- Hvordan har Owen det? - Godt. Han er helt ovenpå.
Hvor dejligt. Jeg ringede i går, men du ringede aldrig tilbage.
Vi har fået svar på hundens vævsprøve. Ingen tegn på virusinfektion. Mærkeligt.
Ja, men han har det fint nu.
- Jeg vil nu gerne tage en ny blodprøve. - Fint.
- Måske i næste uge? - Perfekt.
- Skal du flytte nogen? - Ja.
Det kan portørerne altså gøre.
- Hej. - Hej.
- Er Helen Osgood blevet udskrevet? - Ja, for ti minutter siden.
Jeg er glad for, at du kommer hjem.
Jeg giver dig gerne et lift, hvis du vil det.
Nej tak. Bussen kommer snart.
Det er ikke til besvær. Min bil holder der.
Ingen prædiken. Jeg tænkte, at du kunne trænge til lidt selskab.
"Det er altid mørkest før daggry."
Det var det, du sagde, ikke?
Da jeg vågnede i morges, havde nogen lagt smukke, hvide nelliker på mit sengebord.
Sikkert en af sygeplejerskerne.
Jeg ved det ikke.
Af en eller anden grund gav det mig en overvældende følelse
af glæde.
Sådan har jeg ikke haft det længe.
Det fik mig til at tænke over det, som du sagde.
Man kan elske sit liv, selv...
- Hørte du det? - Hvad?
Der er noget, som rasler rundt.
Det er nok ungernes fodbold. Jeg holder lige ind.
Beklager, lige et øjeblik.
Det roder sådan.
To børn.
Okay, sådan.
Sig ikke noget. Bare lyt.
Du bør vide, hvad der foregår. Jeg vil prøve at forklare dig det.
Kan du være stille?
Okay. Sig ikke et ord.
- Hvad foregår der? - Stille. Gør det ikke sværere.
Hvis du ikke kan tie stille, må jeg kneble dig igen.
Ja. Okay.
Min søn er meget syg.
Jeg ved ikke, hvad der er galt.
Jeg ved ikke, hvordan han bliver rask igen.
Men jeg kan holde ham i live.
Og for at gøre det har jeg brug for din hjælp.
Du har ingen børn. Du er ikke mor.
Du forstår ikke, at man er villig til at gøre alt...
Alt for at redde sit barn.
Hvad? Nej.
Tak.
Nej.
Nej, lad være. Jeg beder dig!
Jeg beklager.
- Nej! - Jo.
Pas nu på.
Nej, jeg ramte keglen. Drej ind i kurven.
Du har ikke mere turbo. Du har spildt det hele.
- Fik du mor til at spille videospil? - Ja, og hun stinker.
- Pokkers. - Ja!
Du er så dårlig.
Tag over her. Jeg vil rydde lidt op.
Miss Nelson spurgte til Owen.
- Miss Nelson? - Hans klasselærer.
Hun vil vide, hvornår han kommer tilbage. Hun har prøvet at ringe.
Jeg skal være døden nær, før jeg må blive hjemme.
Jeg kan bedre lide ham. Middag om et kvarter. Okay?
Vil du spille?
Jeg har vand til dig.
Kan du lide pizza?
Du skal spise noget.
Jeg skal på toilettet.
Du er et udyr.
Et udyr.
Et udyr!
Nej!
Du godeste.
- Hvad er der dernede? - I guder. Ikke noget.
- Jeg gjorde bare rent. - Hvorfor er der lås på døren?
For Owens skyld. Han må ikke komme til skade.
Hej.
- Hvorfor er du oppe? - Jeg kan ikke sove.
Er du sulten?
- Mor. - Ja?
Jeg foretrækker det, når det er varmt.
Det er bare noget beroligende. Ligesom det, du fik på hospitalet.
Så vil du slappe af.
Du godeste. Hjælp mig.
Hvem er du?
- Nålen... - Hvad?
Du må trække nålen ud.
Jeg har lidt havregrød til dig.
Du har brug for kulhydrater.
Hvordan er kneblen blevet løsnet?
Tyler? Skat?
Hvad du end tror, så er det ikke, som det ser ud.
Skat, det er for Owens skyld. Kom frem, så forklarer jeg det.
- Nej! - Skat.
Slip mig!
- Lad mig forklare. - Slip mig!
Det er ikke, som du tror, skat.
Er det en sygdom?
Det ved jeg ikke. Men det er det eneste, der hjælper ham.
- Mor, han skal på hospitalet. - Nej.
De ville ikke give ham det, som han har brug for.
De ville ikke forstå det. Behandlingen er alt for vanvittig.
Men vi kan hjælpe ham. Dig og mig, skat.
Hvad med den gamle dame? Hun kan ikke være låst inde!
- Jeg ved det godt. - Mor, det er forkert.
Hun er døende. Hun har ingen pårørende.
Så vi vil hjælpe hende med at få en fredelig afslutning. Okay?
Men indtil da kan hun redde din bror. Okay?
Hør. Skat, hun kan redde ham.
Hun kan redde ham, skat.
Jeg beder dig, Ty. Jeg vil ikke dø.
Hvordan smager det?
Metallisk. Som at sutte på en mønt.
- Har du gjort det? - Ja, Josh Kirby tvang mig til det.
Klamt.
- Ty? - Ja.
Hvad sker der med mig?
Ikke noget. Det er midlertidigt, som mor sagde.
Jeg ser anderledes ud.
Ja, men kun når du er sulten.
Jeg føler mig anderledes.
Det skal nok gå, O.
Vi sørger for, at du bliver rask.
Mor, han er her.
Lad os prøve at have det sjovt med far i dag. Okay?
- Se på mig. - Hej, far.
Hold øje med ham. Det er din opgave.
Vil du have bolden, Macy? Nå, du vil have den der.
Lad den ikke slippe. Træk den ind. Godt gået.
- Se lige. Du fik den. - Godt gået.
- Du gjorde det. - Godt gået, Owen.
Nu har du sørget for frokosten. Hent spanden.
Åh, fandens.
- Hvad gjorde du? - Jeg stak mig på krogen.
Det er ikke så slemt.
O, hent lige førstehjælpskassen i bilen.
Owen. Kammerat?
Førstehjælpskassen i min bil?
Kan du hente den, før klodsmajoren her forbløder?
Jeg er tydeligvis en bypige, ikke, Ty?
Du får mindre beroligende nu. Har du det bedre nu?
Jeg skal nok gøre det bekvemt for dig. Jeg vil gøre mit bedste.
Jeg forstår, hvorfor du gør det her.
Jeg kunne aldrig få børn.
Men jeg ønskede mig det.
Nogen at give min kærlighed til.
Så... jeg forstår.
Måske... har du ikke altid været den bedste mor.
Lad os få dig på plads.
Men det kan ingen sige om dig nu.
Jeg kan se kærligheden. Jeg kan mærke den.
Men du behøver ikke gøre det her.
Jeg kan hjælpe dig. Jeg skal nok blive.
Hvordan har mor det for tiden?
Fint, tror jeg.
Tror du?
Hun har været lidt distraheret den seneste tid.
Hvad mener du?
Hun brændte næsten huset ned forleden.
Hvad?
Det var ikke noget særligt. Hun glemte bare maden.
Far, hun er bare udkørt efter alt det med Owen.
Han har det jo fint nu.
Ja.
- Jessica Stokes? - Ja.
Beklager forstyrrelsen. Vi efterforsker en forsvinden.
- Du godeste. - Vi har nogle spørgsmål.
- Selvfølgelig. Hvad kan jeg hjælpe med? - Helen Osgood. Kender du hende?
Ja, hun er patient på hospitalet, hvor jeg arbejder.
En af dine kollegaer, Candice Reese...
Hun sagde, du spurgte til mrs. Osgood, efter at hun blev udskrevet.
Er hun forsvundet?
Et kamera på parkeringspladsen viser, at hun kørte med dig.
Ja, jeg gav hende et lift.
Jeg satte hende af derhjemme, og så kørte jeg.
Hvor godt kender du mrs. Osgood?
- Hun var en tilbagevendende patient. - Hjælp! Hjælp mig!
Kræft i skjoldbruskkirtlen. Det er uhelbredeligt.
Sidst vi fik hende ind, havde hun prøvet.
Candice fortalte jer vel om det.
Hjælp!
Åh nej.
Tror du, at hun fandt et afsides sted for at forsøge at begå selvmord igen?
Vi kan desværre ikke finde familie eller bekendte.
- Hun sagde, hun ikke havde nogen. - Jeg forstår. Tak for hjælpen.
Hjælp!
Hjælp mig!
- Tak. - Hjælp mig!
Hjælp!
- Drik. - Det er ikke varmt.
- Jeg er ligeglad. Drik. - Nej.
Drik det så!
Hvordan gik det?
Han ændrer sig, mor. Han opfører sig ikke normalt mere.
- Bemærkede far noget? - Hvad? Nej. Men han får det værre.
Det er ikke nok, mor. Han har brug for mere.
Så får han mere.
Okay, tag den her af.
- Mor. - Hvad er der?
Gå ovenpå og se, om hun er der.
Owen.
Mor.
Hun er ikke ovenpå.
Fandt du hende?
Hvad er der? Hvad skete der?
Jeg er sulten.
Mrs. Stokes? Jeg er Regina White fra socialforvaltningen.
Hvad drejer det sig om?
Din søn Owen har ikke været i skole siden den 15. September.
Vi har forgæves forsøgt at ringe.
- Hvad har du gjort? - Hvad jeg har gjort?
- Er børnene hjemme? - Nej.
Min datter er i skole. Min søn sover oppe. Han er syg.
Nej, I må ikke komme ind. Han er syg.
- Virkelig? Han virker sund og rask. - Hvorfor gør du det her?
- Hvor er Tyler? - I skole.
Nej, jeg ringede. Og jeg ringede til dr. Avery.
- Du sagde til hende, at Owen var rask. - Det var han.
Var han det? Hvorfor er han så ikke på hospitalet igen?
- Skat... - I skole, siger du?
Hvor har du været, Ty? I skal bo hos mig et par dage.
Gå op og hent noget tøj. Du kan vaske dig derhjemme.
- Kom her, skat. - Nej. Ingen snak. Af sted.
Skat, kom her. Jeg hjælper hende.
- Frue, du må blive hernede. - Nej, hun skal komme med.
Lad os gå ned, Owen. Jeg skal lige tale med din far.
Kom her, kammerat. Det skal nok gå.
Bare rolig. Jeg finder på noget.
- Bare tag med far. - Hvad med Owen?
Okay. Det er alt, jeg har.
Mor, det er ikke nok.
Jeg skaffer mere.
Mor, det hjælper ham ikke. Han får det værre.
- Mrs. Stokes, så er det nu. - Mor...
Mor, der er noget ved søen.
- Hvad? - Nede ved søen.
- Jeg var dernede. Jeg så det. - Hvad snakker du om?
Det er træet. Det gjorde noget ved Pippin.
- Nu har det ramt Owen. - Jeg forstår ikke, hvad du mener.
- Mor, vi må hjælpe ham! - Skat, det gør vi jo.
Vi hjælper ham.
Så er der afgang.
Hør her, venner. Jeg ved, det er skræmmende.
Jeg vil have, at I forstår situationen. Jeres mor gav mig intet valg.
Hun er et godt menneske, og hun elsker jer højere end noget andet.
Men hun har ikke altid haft det let, og nu er hun ude på gården...
Hej.
- Kom ind. - Hej med jer.
- Ty, kom her. - Tak for hjælpen i dag.
Vi tager en snak med Regina. I kan gå ovenpå nu.
Vask jer, så er der snart mad. Vi kan sidde herinde.
Prøv at være lidt stille. Macy sover.
Regina, vi vil tale med dig om, hvordan vi kommer videre.
Du så det selv. Hun ser ikke godt ud.
Jeg tror, hun er på stoffer igen.
Jeg vil gribe det rigtigt an. Jeg må tænke på deres bedste.
Du så jo selv, hvordan der så ud i huset.
Og Owen er ikke sig selv. Han har mistet gejsten.
Han har forandret sig.
Owen! Nej!
Hvad laver du? Du må kæmpe imod, Owen.
Jeg kan ikke, Ty.
Jeg har så lidt tid med dem.
Hun har brug for hjælp.
- Kom med. - Hvor skal vi hen?
De bør bo her. Vi har brug for din hjælp.
Hvad stiller vi op?
Vi må evaluere situationen i et par dage.
Det vigtigste er, at børnene er i sikkerhed.
Det er lige fremme. Hold godt fast.
Tyler? Owen?
Hvor er børnene, Jess?
- Hvad? - Jeg er her efter børnene.
- Du har allerede hentet dem. - De tog Shellys cykel. Er de her?
Nej.
- Skjuler du dem? - Nej.
- Tyler! Owen! - De er her ikke.
- Skal jeg tro dig? Du lyver konstant. - For fanden da. De er her ikke.
Pis med dig! Hvor skulle de ellers tage hen, Jess?
Er de ...?
Tyler? Owen?
Owen!
Fortæl mig nu bare, hvor de er.
Vi er der næsten.
Du ved, hvor vi skal hen, ikke?
Vi brænder træet ned.
Det har nogen prøvet på før. Det er den eneste måde at hjælpe dig.
Vi dræber det, der gør det her ved dig.
Så bliver du rask igen.
Owen.
Owen. Prøv at kæmpe imod. Det er du nødt til.
Kom nu, Owen. Vi må gøre dig rask.
Nej! Owen!
Owen! Hold op!
Nej! Stop!
Nej!
Owen, nej! Hjælp!
Lad hende være!
- Mor! - Skat!
Skat.
Owen, stop. Fald ned.
- Mor, det er ikke Owen! - Fald ned.
- Mor, det er ikke Owen mere!
Fald nu ned.
Det er ikke ham. Det er ikke Owen mere, mor.
Det er ikke min bror.
Tyler, vend dig om.
Mor...
Gør det.
Hvad skal jeg dog gøre?
- Skat... - Godnat.
Drøm sødt.
Vågn op, når solen skinner rødt.
Efter at have hvilet blødt...
Mor...
Hør her.
Vi kan aldrig fortælle nogen, hvad der virkelig skete.
Okay.
Undskyld, mor. Jeg prøvede.
Eftersom dødsfaldet var en ulykke, vil der ikke blive rejst tiltale, Jess.
Men din eksmand har anmeldt dig for børnemishandling.
Det er baseret på to ting.
For det første lod du børnene lege alene et farligt sted.
Og for det andet, Owens obduktion.
Han led af mangel på kalcium, C-og D-vitamin.
De siger, at du muligvis lider af Minchausen by proxy.
- Det er, når man gør sit barn sygt... - Jeg ved, hvad det er.
Hvornår kan jeg se min datter?
Dommeren gav din eksmand fuld forældremyndighed.
Men de revurderer sagen om et halvt år.
Hvis du får styr på dit liv og går i terapi
vil de måske ændre deres beslutning.
Går det godt hos far?
Går det godt i skolen?
Jeg ved, det er svært, Ty. Det er min skyld, det hele.
Jeg prøver at finde en måde at leve med det på.
Så er tiden gået.
Du gjorde det rette.
Vil du lege?
Kom her. God hund.
Hent den.
Jericho.