1789 A FRANCIA FORRADALOM
A népet a nyomor hajszolta a forradalomba... és a forradalom is taszította bele vissza.
A franciák kiábrándultak voltak az élelmiszerhiány
és a gazdasági hanyatlás miatt.
A királyellenes franciák XVI. Lajos királyt
és 11 000 támogatóját erőszakos halálba küldték...
...majd az utolsó francia királynét, Mária Antóniát vették célba.
Ez idő alatt egy Bonaparte Napóleon nevű ambiciózus korzikai tüzértiszt
előléptetésre törekszik...
Vissza, csőcselék!
A guillotine- hoz!
Franciaország csapása!
NAPÓLEON
A terror nem több igazságtételnél.
Azonnali, szigorú, hajthatatlan.
Ilyenképpen az erény kivetülése.
Nos, ez a nő három pontban volt bűnös veletek szemben:
a nemzeti kincstár kimerítésében,
az állam kül- és belbiztonsága ellen elkövetett összeesküvésben
és az ellenség érdekeit szolgáló hazaárulásban.
Kegyelmezzünk meg a gazembereknek?
Ne!
Kegyelmezzünk meg az ártatlanoknak!
Kegyelmezzünk meg az elesetteknek!
Kegyelmezzünk meg az emberiségnek!
Jelenleg a nemzet azonnali követeléseinek demokráciával összefüggő,
elkerülhetetlen következménye...
A FRANCIA HADSEREG MEGBÍZOTTJA
A britek elfoglalták a touloni kikötőt.
Ezzel a fél francia hadiflotta ottrekedt.
Ha elveszítjük azokat a hajókat, akkor elbukik a Köztársaság.
Szerencsénkre csak 2000 fős angol csapat van Toulonban.
De kevés a tűzerőnk, és a vezetőnk egy udvari festőből lett tábornok.
Nem szükséges magát Toulont visszafoglalni.
Egy város nem a város. Egy város a kikötő.
Ha a kikötőt nem tudja tartani az angol flotta,
a város megadja magát.
Fivérem, Bonaparte kapitány, tüzérségi tisztként
tüzes ágyúgolyókat vetett be az angol hajók ellen.
Bizonyította a Köztársaság iránti elkötelezettségét.
És mit javasol, hogy foglaljuk el a kikötőt?
A kikötőt uraló erőd irányítását kell átvenni,
és megvan a város.
Példát kell statuálnunk, különben elesnek más városok.
És én a magam részéről
soha nem fogom hagyni, hogy a rojalisták vagy az angolok elfoglalják a régiómat.
Jó reggelt, uram!
TOULONI FRANCIA TÁBOR 1793. DECEMBER 16.
Carteaux tábornok?
Ott van.
Lucien, drága öcsém! Máris Toulonban vagyok.
A csapatok gyalázatos állapotban vannak, a bakáitok képzetlenek, fegyelmezetlenek.
Felszerelés és ellátmány nélkül én csak kudarcra számítok.
Vashulladékból kis mozsárágyúkat öntünk, amelyek jobban megfelelnek a tervemnek.
Ha nem járnánk sikerrel,
akkor a vezetők minket magas hivatalokra alkalmatlan korzikai bitangoknak látnának,
és anyánk ambíciói füstbe mennének.
Bizony, asszonyom! Van szeme hozzá.
- Tessék csak! - Jövő héten is itt leszek.
A britek kezén vannak a nagy ágyúk, amelyek a tengeri flottájuk felé néznek.
Ha megszerezzük őket, akkor tüzet nyitunk rájuk, és véget vetünk ennek a blokádnak.
A meglepetés ereje az előnyömre szolgál, de győzni fegyverrel fogok.
Türelmetlenül várom érkeztedet.
Fivéred: Napóleon.
Hé, te ganéj! Igen, te!
Tágulj innen! Gyerünk! Szaporán!
Vigyétek el a kibaszott kecskéket!
Nem mondom többször! Vigyétek a kibaszott kecskéket!
Vigyétek el most rögtön, ha jót akartok!
Értitek?
Leült a tűz mellé, cimborák
Beállt vidám csapatunkba
- Mindenki a helyére! - Gyorsan!
Beült a kémény mellé a sutba Az volt az ő kuckója
Ott ücsörgött, festve vén arcát
Amikor Jones sörháza új volt, cimborák
Gyorsan, gyorsan!
Amikor Jones sörháza új volt
Pint sör és palack sherry A nászhoz így tudsz bátorságot meríteni
Amikor Jones sörháza új volt
Tűz!
Megtámadtak!
Megtámadtak! Fegyverbe!
Emeljétek fel gyorsan azokat a létrákat, fiúk!
Tűz! Célra tarts!
Vigyétek fel a mozsárágyúkat!
Kész vagy?
Istenem!
- Jól van? - Jól.
A mozsárágyúkat!
Védjétek az ágyúkat!
A helyetekre!
- Vive la France! - Vive la France!
Készítsétek az ágyúkat!
Uram! Igenis, uram!
A mozsárágyúkat!
Ágyú szöge 160-ra!
- Tűz! - Tüzelni!
Junot, a tüzes ágyúgolyókat!
Tűz!
Junot, tűz!
Tűz!
- Újratöltés! - Újratöltés!
Tűz!
Vigyázz!
Bonaparte Napóleon kapitány, dandártábornoki ranggal tüntetem ki.
Éljen a Köztársaság!
Éljen a Köztársaság! Éljen a Köztársaság!
Fényes sikereket ígértem önnek, és szavamnak álltam.
Tisztelegj!
Anyának.
PÁRIZS 1793. SZEPTEMBER
Tudsz róla, hogy apád letartóztatásban van?
Börtönben van.
Az okát is tudod?
Azért, mert nemesember.
Te is nemes vagy?
Hortenzia, minden rendben.
Nemes vagy?
Igen.
Igen?
Mit mondanak a szüleid a királyságról?
Mondd csak! Ne légy szégyellős!
Mit mondanak, amikor Lajosról és Mária Antóniáról beszélnek?
Apám a forradalom oldalán áll. Ahogy jómagam is.
Ne hazudj nekem, vagy megkeserülöd!
Uram, ő egy ötéves kislány.
Nem hazudik. A férjem a maguk oldalán harcolt.
CARMES-I BÖRTÖN
A kezedet! Mutasd a kezed!
A szádat! Nyisd a szádat!
Micsoda fogak!
Lódulj! Ne maradj le!
- Vedd el az ékszereit! - Kezed!
Arra!
Jozefina!
Theresa!
Hé, elég legyen!
- Szedd a lábad! - Rajta! Szaporán!
Lódulj!
Minden reggel jön a szekér.
Van egy szabályunk. Nincs sírás. Nincs búcsúzás.
Könnyedén intünk, mintha csak a kávéházba indulnánk.
Gyere utánam!
Egy állapotos nő elkerüli a kivégzést a gyermek megszületéséig.
A férfiaknak meg nem kell rá ok, hogy basszanak, igaz?
Isten hozott itthon!
Azt mondják, hogy a guillotine pengéjét meg tudja fogni az ember haja.
A király nyakán megakadt.
Az ő nyaka kövér volt.
Neked hattyúnyakad van. Semmit nem fogsz érezni.
Én nem fogok meghalni.
Bármit megteszek érte.
És ha ez azt jelenti, hogy állapotos legyek, hát legyen!
Meghalhatsz úrinőként, vagy életben maradhatsz. Mint én.
Ez a penge nyoma. Nézd!
PÁRIZS 1794. ÁPRILIS
Franciaország jelenlegi vezetésének lelkesedése immár
megfontolatlan nagyravágyás.
És a nép megítélése szerint a guillotine használata törvénytelen szenvedély,
amelyet Robespierre irányít.
Ő alkalmatlan a kormányzásra.
Bonaparte!
Franciaország!
Egyre világosabbá válik, Robespierre polgártárs,
hogy maga a nyaktilót saját teljhatalmának megszerzésére használja!
Szót kérek!
Nincs ember e teremben, aki kifogásolta volna a módszereimet.
Ha azt mondják, hogy bűnös vagyok, akkor maguk mindannyian azok!
Ön nem a szabadság védelmezője.
Ön bírónak, esküdtnek és hóhérnak tekintette magát, nemde?
Maga rosszabb, mint Julius Caesar! Rosszabb, mint a cézár!
Maguk itt mindannyian árulók!
Tartóztassák le!
Kapjuk el!
- Igazság! - Még él.
Mellélőtt.
Várja a guillotine, barátom.
Csapjátok le a fejét! Öljétek meg!
Nem.
A „RÉMURALOM” VÉGE 1794. JÚLIUS 27.
41 500 FOGLYOT ENGEDTEK SZABADON
Hortenzia?
Eugène?
Lucille?
Asszonyom?
Gyerekek, gyertek!
Gyertek!
Azt nézd!
Semmit nem bíznak a fantáziára.
Ámbátor nem túl élénk a fantáziám.
Tudod, hogy kik ők?
Párizs új királynői.
Igen, menjünk!
A TÚLÉLŐK BÁLJA PÁRIZS, 1794. NYARA
Egy hetes, asszonyom.
Új osztást!
Tegyék meg tétjeiket!
Megint hetes.
Nem. Nem nyert.
Első kiszálló. Ez az enyém.
Miért bámul engem?
Bámulnám?
- Nem bámultam. - Igen.
Nem bámult?
De igen.
Le sem tudtam venni a szemem az arcáról.
Mi ez a maskara magán?
Ez az uniformisom.
Én vezettem a touloni francia győzelmet.
Ne árulja el a nevét!
Jókora kártyaadósságot csináltál ma este.
Ezúttal kifizetem.
Hírnevet szereztem neked a szalonokban, Paul.
Igazán többet kéne kérnem.
Többet?
Ennyiből egyelőre megleszel.
De közelebbi ismeretséget kéne kötnöd Bonapartéval.
Miért?
Csak.
Tábornok?
Egy ifjú fiatalember kívánja látni.
A neve Eugène Beauharnais.
Polgártárs!
Bonaparte tábornok!
Igen?
A nevem Eugène Beauharnais, Jozefina Beauharnais fia vagyok.
Mit akarsz?
Apám kardját.
Elvették tőle, mielőtt letartóztatták és kivégezték.
Na és?
Nagyon sokat jelentene nekem és anyámnak, ha visszakapnánk.
Ez minden, ami maradt nekünk belőle.
A kard egy fegyver.
Nem engedhetem, hogy a polgároknak fegyver legyen a birtokukban.
A kard számomra relikvia, hogy emlékezhessek drága néhai édesapámra.
Meglehet, de ettől függetlenül fegyver.
Fiatalember, miért vagy itt?
Anyám azt mondta, hogy ön az egyetlen, akinek hatalmában áll visszaadni a kardot.
Ezek itt mind olyan tisztekéi voltak, akiket halálra ítéltek.
Senkinek nem jutott eszébe rájuk írni a neveket?
Nem, nincsenek rajtuk nevek.
Bonaparte tábornok?
Köszönöm!
Szükséges bemutatkoznom?
Nem, tábornok.
Helyes.
Elismerésem a családanyának a pompás munkájáért.
Nem óhajt közelebb ülni?
Szerelmesnek nézek ki?
Nem talál benne semmi vonzót?
De.
Akkor talán ez elég is.
Ne becsülje alá önnön báját!
BEAUHARNAIS POLGÁRTÁRSNŐ SZÍVÉLYES ÜDVÖZLETÉT KÜLDI
BONAPARTE NAPÓLEONNAK, ÉS A TÁRSASÁGA NYÚJTOTTA ÖRÖMRE VÁGYIK
Uram!
Amikor rám néz, akkor arisztokratát lát?
Nem.
A férjemnek nem egy szeretője volt.
És az összes végignézte, mikor lefejezték.
A börtönben azt mondták, csak úgy élhetem túl, ha állapotos leszek.
Szóval, tábornok...
kell-e figyelmeztetnem a botlásaimra?
Nem, asszonyom.
Gondot jelent önnek, hogy hol voltam?
Nem, asszonyom.
Ha lepillant, meglepetést lát majd.
És ha egyszer látta, onnan mindig vágyni fog rá.
Franciaország népe, lóvá tesznek minket! Mi vagyunk többen!
Elfoglalhatjuk a Nemzeti Konventet!
Éljen a király! Éljen a király!
Bizonyára látta már az utcán a felfordulást.
Igen.
A Közjóléti Bizottság úgy véli,
hogy ez a csőcselék meg fogja támadni az Ötszázak Tanácsát.
Kevesebb mint 4000 katonám van, és a fegyverzetnek is szűkében vagyok.
Sablons-ban van 40 ágyú. Három órán belül ide tudom hozatni.
Ez a csőcselék 20 000-es.
Igen.
Másodparancsnokomként mit szándékozna tenni,
ha a védelmi feladatot átruháznák önre?
Elfogadnám, azzal a feltétellel, hogy belátásom szerint cselekedhetek.
Beleszólás nélkül.
Másodparancsnokként nem vállalom.
KIRÁLYPÁRTI FELKELÉS 1795. OKTÓBER 5.
Gyerünk!
Tűz!
Győzedelmeskedünk vagy odaveszünk
Egy francia érte él
És egy franciának Ha kell, halni is kell...
A Köztársaság megmentőjére!
- A Köztársaság megmentőjére! - A Köztársaság megmentője!
Én csupán törvényeink őrzője vagyok.
A Köztársaságunkért!
A világért.
Nem többért.
Szabadság vagy halál!
- Szabadság vagy halál! - Szabadság vagy halál!
Az 1792. szeptember 20-i törvénynek megfelelően
Marie-Josèphe-Rose Tascher,
született 1767. június 23-án, Martinique szigetén,
férjéül fogadja Bonaparte Napóleont,
aki 1768 februárjában született a korzikai Ajaccióban.
Elfogadja?
- Igen. - Igen.
És ön elfogadja?
Igen. El.
Ezennel házastársaknak nyilvánítom önöket.
ITÁLIAI HADJÁRAT MILÁNÓ, 1796
A békeszerződés részeként
ezeket a remekműveket az érsekeik gondjaira bízzuk.
E művek mostantól a francia nép tulajdonában állnak.
A Köztársaság megmentőjére!
És Bonaparte őnagyságára!
Bonaparte őnagyságára!
Ez az illető itt mellettem?
A kardomat akarja.
Adja ég, hogy fiunk foganjon e derék munkából!
Ez mostantól már mindig így lesz?
Hozzád megyek, erre te elmész?
Valahányszor elmész, sosem vehetem biztosra, hogy vissza is térsz.
Édes Jozefinám...
Az egyetlen dolog, amire számíthatsz ezen a világon...
az az, hogy én mindig vissza fogok térni hozzád.
Drága Jozefina!
Nagy Sándor és Julius Caesar nyomdokaiban járok.
Egyiptom felszabadítására küldtek.
EGYIPTOM 1798. JÚLIUS
Negyvenezer katonám van,
a látvány ámulatba ejtő, és fullasztó a hőség.
Már meghódítottam Itáliát, amely konfliktus nélkül megadta magát.
A Direktórium jóváhagyta tervem, hogy a keleti birodalmán keresztül
támadjam meg Angliát.
Ám eredményeim csekélynek tűnnek, mivel távol tartanak minket egymástól.
Balszerencse?
Elveheti azt a kettőt, ha óhajtja.
Köszönöm, asszonyom! Igazi öröm volt önnel játszani.
Valamit, ha később fordul a szerencséje?
- Majd én elveszem. Köszönöm! - Uram!
Drága Jozefinám! Minden öröm kihunyt távol tőled.
Többet raboltál el tőlem a lelkemnél. Az életem egyetlen darabja vagy.
Tetszik önnek?
Az nem kifejezés!
Mit sem tudok róla, ha pénz kéne, hisz üzletről nem ejtesz szót soha.
Ha így lenne, akkor kérnél a fivéremtől?
Kétszáz Lajos-aranyam van nála.
Hölgyek, hogy tetszem?
Én odavagyok érte.
Ezt most levesszük!
Drága hitvesem!
Az irántad érzett szerelmem egyfajta halál.
Számomra nincs más túlélés, csak tebenned.
Üdvözlöm újra!
Mivel foglalatoskodsz?
Nem jön tőled levél.
Jó reggelt, Lucille!
Ha szeretnél, naponta kétszer írnál.
Mondd, hogy nincsenek kígyók az ágyadban,
a lábad között, abban, ami az enyém!
Okvetlenül írj, hogy elmondd,
tudod, hogy minden képzeletet felülmúlóan szeretlek,
hogy csak te tudsz nekem örömet szerezni!
Köszönöm!
- Teljesen. Tetszetős. - Ez igazán szé...
Tudja, olyan fehér selyemholmijuk van. Csodás.
Vannak bizonyos korlátai, hogy mit mondhatok el önnek?
Nem kéne lenniük.
Mondhatok valamit, megkockáztatva, hogy magánjellegű fájdalmat okoz?
Igen.
A felesége szeretőt tart, Hippolyte Charlesnak hívják.
- Azt várja, hogy ezt elhiggyem? - Igen.
Hogy a feleségem ilyet tenne velem?
Igen.
Nem kap desszertet. Távozhat!
Soha nem hazudnék önnek.
Honnan tud erről?
Lucille a szeretőm. Szokott írni.
Jozefina társalkodónője a szeretője?
Készítsenek elő két fregattot és két kisebb hajót a legnagyobb titokban!
Hazamegyek.
Napóleon,
ezt dezertálásnak fogják tartani.
Kléber tábornokot tájékoztatják a kinevezéséről, miután távoztam.
Fegyverrel tisztelegj!
Napóleon, a győzedelmes!
ELFOGOTT LEVELEKBEN A FELSZARVAZOTT TÁBORNOK KENDŐZETLEN BÁNATA
BONAPARTE KÖNNYFOLTOS LEVELEI HŰTLEN HITVESÉNEK
Gyí!
Hol a feleségem?
Lyonba utazott az ön üdvözlésére.
Nekem te ne hazudj! Hol a feleségem?
Ma délelőtt ment el, tábornok.
- Lyonba? - Igen, uram.
Az egész világ tud az érkezésemről, csak a feleségem nem?
Bocsánat az előbbiért!
Rendben, uram.
Ülj ide!
Megalázott a feleségem, vigaszt kell lelnem, Lucille.
Igen, minden bizonnyal, tábornok úr.
Mit javasolsz, mi nyújthatna vigaszt?
Készíthetek egy forró fürdőt, tábornok.
Készíthetek valami édeset...
és megvigasztalhatom.
Miféle teremtmény vagy te?
Hogy vehetsz ennyire semmibe engem és az érzéseimet?
Önző kis disznó vagy!
Ilyen kevésre tartasz?
Nem. Dehogy.
Akkor miért?
Azért, mert egy mi vagy? Mondd ki!
Bocsánat!
Ez nem elég.
- Mit akarsz, mit mondjak? - Mondd azt,
hogy én vagyok a legfontosabb dolog a világon!
Az vagy.
- Mondd ki! - Te vagy...
Te vagy a legfontosabb dolog az életemben, a világon. Te egy...
- És nélkülem nem vagy semmi. - Semmi vagyok.
És bármit megteszel!
Bármit megteszek.
Nem olyan fából vagyok, mint mások.
Nem mardos a kisszerűek kételye.
Szörnyeteg vagy.
Sajnállak.
Nagy ember akarsz lenni?
Nélkülem nem vagy semmi.
Mondd ki!
Csak egy vadember vagy, aki nélkülem semmi.
Csak egy vadember vagyok, aki nélküled semmi.
Igen.
Semmi vagy nélkülem vagy az anyád nélkül.
Az anyám...
Voltak kalandjaid?
Persze hogy voltak.
És szeretted őket?
Nem. Nem szerettem őket.
Szemrevalóak voltak?
Igen, páran.
Megfeleltek a célra.
Jobban, mint én?
Kevesebbet sírtak. Az vonzóbbá tette őket.
Ne...
Ne hagyj el! Kérlek, ne hagyj el!
Csak ne hagyj el!
Nem kell, hogy megbocsáss. Csak ígérd meg, hogy nem mész el többet!
Miért hagyta magára a csapatait Egyiptomban?
Polgártársak...
melyik országban vagyunk?
Mert nem hasonlít arra a Franciaországra, amelyet elhagytam.
Távollétemben ki feleljen a kormányzásáért?
Mert maga ne, Gohier polgártárs!
Ne is maga!
Maga meg egész biztosan ne! Bár a haragos tekintet kiválóan megy.
Ne is maga, Barras!
Se maga, Talleyrand.
Se maga, Sieyès.
Akkor ki?
Ki legyen a vezető? Fouché, van ötlete?
Nincs?
Arra tértem vissza, hogy Franciaország csődbe ment.
Pénzt nyomtatnak, amit órákon belül elköltenek,
Itáliát lerohanta az osztrák-orosz sereg,
Hollandiát elfoglalta a brit-orosz sereg,
és úgy fest, magát Franciaországot is közelgő invázió fenyegeti.
És mégis önök azok, akik cserben hagyással vádolnak.
Ráadásul kiderült, hogy a feleségem szajha.
Az egyetlen, amiben minden francia polgár egyetért, hogy maga a mi császárunk.
Mit akar?
Nos...
a nép elfogadja az uralmamat, ha megkapom a támogatását.
Bár magához hasonlóan én is hiszem, hogy a Direktórium korrupt.
De együtt megóvhatjuk ezt az országot a királyság visszaállításától,
és megőrizhetjük a forradalom eszméit.
És hiszem, hogy a hatalom megragadása lehetséges
az ön segítségével, a megfelelő percben.
És szerintem ez a megfelelő perc.
Tehát azt várja tőlem, hogy katonai támogatást nyújtsak?
Én a jól időzített, jól kivitelezett államcsínyt várom...
amely három konzul kezébe adná a hatalmat:
az enyémbe, Ducos-éba...
és a magáéba.
A győztes oldalra invitálom.
Ducos és jómagam előbb lemondunk,
aztán sorban Barras, Gohier és Moulin.
És ez megnyitja a lehetőséget a hatalom átadására.
Igen, kedvelem Barrast, azonban korrupt és elszigetelődött.
Szerintem megfelelő fenyegetés esetén gyorsan helyes döntést hoz.
Ami a többieket illeti, Gohier és Moulin, nemde?
Nem tudom.
Van rá mód, hogy eltántorítsuk őket az ellenállástól.
Igen, de ennek nem kéne katonai vagy erőszakos üggyé válnia.
Rendőrségi ügy lesz.
Igen.
Lucien...
Az Ötszázak Tanácsának kormányzójaként
mindkét Tanácsot meg fogja győzni, egy rendkívüli ülésen,
hogy jakobinus puccs közeleg,
és hogy csakis Párizson kívül biztonságos,
távol a párizsi csőcseléktől, Saint-Cloudban,
ahol is mi megmentjük őket ettől a veszedelemtől.
Lehetek őszinte?
Csak egy a bökkenő Sieyès és Ducos tervével.
Nem más, mint maga Sieyès és Ducos.
Nem tudják, hogy... Hogy minden hatalom az öné.
Ön vállal minden kockázatot. Elvégez minden munkát.
Nem tudom, miért hozta őket magával.
Szükségem volt szolgálólányokra.
Szolgálólányokra, hm? Mégis mire jók?
Hát, hogy intézzék a dolgokat.
- Intézni? - Igen.
El tudnak bármit intézni azok a hígagyúak?
Nem tudnak elintézni semmit... A tökeimet se bíznám rájuk.
- Pontosan. - Igen.
Pont az fog kelleni.
Nyelvvel mosdatni? Azt se hagynám, hogy kitöröljék a valagam.
Ettől a perctől minden egykori barátod,
a direktóriumi társaságból mindenki, megbízhatatlan. Vége annak a világnak.
Milyen végkifejlete lesz, ha nem jársz sikerrel?
Holnap ilyenkor már
Franciaország első konzuljával fogsz hálni,
és mindent meg fogok adni.
Ez egy egyszerű lemondólevél, amelyet szeretnénk, ha ön...
Nem írok alá semmit!
Össze is hugyozhatja magát, akkor sem írok alá semmit!
Uraim!
Kinek a műve ez?
Jó reggelt, Paul!
Nagyon leegyszerűsítem ezt az ön számára.
Olyan iratok vannak nálam, melyek közlik a Tanácsból való lemondását.
Vissza kell vonulnia, még mielőtt elfogyasztja a reggelijét, kérem!
Üzenem nekik, hogy örömmel térek vissza az egyszerű polgári ranghoz.
Átadom.
Néhány úr érkezett önhöz.
Moulin polgártárs, lemondólevelet hoztunk, amelyet alá kell írnia.
- Nem. Éppen reggelizem. - Nem.
Élvezettel fogyasztom az ízletes reggelit.
Skandallum! Megeszem a reggelimet, mielőtt egy ujjal is hozzám érnek!
- Ne! - Jó étvágyat a reggelihez!
AZ ÁLLAMCSÍNY 1799. NOVEMBER 9.
Elnök úr!
Eljött az ideje, hogy magyarázatot követeljünk.
Halljuk, halljuk!
Ezen vészhelyzeti ülésen összeállítjuk a jelöltek listáját
egy új Direktóriumhoz, a fenyegetés kezelésére...
a rojalisták fenyegetésének kezelésére.
Határozat elfogadására kértek fel minket,
miszerint ideiglenes kormány alakul e három konzul vezetésével:
Bonaparte tábornok, Sieyès polgártárs és Roger Ducos.
Hol van a Direktórium öt tagja?
Varázsütésre eltűntek?
Hát így állunk, katonákkal körülvéve, elszigetelten, Párizstól távol.
Rendet!
Egyre világosabbá válik,
hogy a fivére, Bonaparte Napóleon,
katonai ereje fitogtatásával törvényen kívüli módjára cselekszik.
Esküszöm, megoldom az ügyet!
És hogy ez egy nevetséges és silányan végrehajtott hatalomátvétel.
Egy hataloméhes jöttment.
Elég!
Ha felmerülne a kérdés, hogy mi folyik itt, én majd megmondom!
Hogy merészeli?
Ez... Maga két lábbal tiporja az alkotmányt!
- Maga... - Fogják le!
Fogják le!
- Tartóztassák le! - Állítsák meg!
Rosseb!
Öljék meg!
Eresszenek ki!
Jól van!
Szuronnyal felfegyverzett képviselők terrorizálnak minket!
És ezek az őrültek törvényen kívülivé tették magukat azzal,
hogy az ország szabadságára támadtak!
- Meg akarnak ölni! - Meg akarják ölni.
Nyissák ki az ajtót!
Eresszenek ki minket!
Megölöm a bátyámat, ha elárulja a francia nép szabadságát!
Befelé, rajta!
Rosseb!
Mozgás! Gyerünk, vissza! Vissza!
Szaporán!
- Vissza! Gyerünk, vissza! - Vissza! El az útból!
Mozgás! Vissza!
Sok sikert, bátyám!
Félreállni!
Szavazzunk?
Hová megyünk?
Borítsunk fátylat a civódásainkra!
Szükségem van rá, hogy a legkedvesebb barátom légy.
Az ajtón túl van sorsunk.
Fegyverrel tisztelegj!
- Első konzul úr! - Uram!
Méltóságos asszonyom!
Első konzul!
- Bonaparte polgártárs! - Bonaparte polgártárs!
- Első konzul úr! - Bonaparte polgártárs!
Első konzul úr!
Gyere, kicsikém!
Befekhetsz a gazdád ágyába!
A ruhaválasztás nem csak ízlés dolga.
Stratégia, ami megvéd a végzetes rendszer visszatérésével szemben.
Így az uniformisunknak díszesnek kell lennie.
A személyzetnek egy-egy piros kabát.
Télire bársonyból, nyáridőre pedig más anyagból.
Mindkettő aranyhímzéssel.
Üdvözlöm, asszonyom!
Üdvözlöm, jó estét!
Anyám, Avignon hercege.
Örvendek!
Ő lenne Jozefina?
- Anyám, Jozefina. Jozefina, az anyám. - Örülök, hogy látom!
Az ott Charles.
Erre!
- Jó estét! Hogy van? - Pompásan.
Anyám!
Üdvözlöm... Micsoda öröm...
A hangja.
- Remélem, csodásan telik az estéje. - Nagyon köszönöm!
- Üdvözlöm, uram! Üdvözlöm, kisasszony... - Üdvözlöm!
Minő öröm látni önt!
„Őfelsége! Anglia és Franciaország eltékozolják gazdagságukat.”
Hadd próbáljam újra!
Királyi felség, Anglia és Franciaország...
- ...eltékozolják gazdagságukat... - Őfelsége.
Mit mondtam?
„Királyi felséget.”
„Királyi fel”...
Őfelsége! Anglia és Franciaország eltékozolják gazdagságukat.
Én nem röstellem magamhoz ragadni a kezdeményezést.
Úgy vélem, kellően bizonyítottam az egész világ számára,
hogy nem rettenek meg a háború eshetőségétől.
De a szívbéli óhajom a béke Anglia és Franciaország számára.
Olvasd vissza!
Értesítettem minden külföldi hatalmat a konzuli kinevezéséről,
leveleket intéztem minden külföldi diplomáciai képviselőhöz,
és úgy értesültem, barátságos békeajánlatot tett Angliának.
AZ ELSŐ KONZUL TANÁCSADÓJA
Caulaincourt!
Nekem az kell magától, hogy segítsen jobban kiismerni
az orosz Sándor cárt.
A cárt Anglia vagy Franciaország szövetségesének tekintené?
Nos, úgy vélem, az angliai kereskedelmi kapcsolatai előnyösebbek,
mint a franciaországiak.
És mit tud, milyen a britek befolyása az orosz udvarra?
Nem tudom, de meglehetősen erőteljesnek képzelem.
Erőteljesnek?
Milyen ember? Írja le!
Nos, fiatal.
Hiú.
Népszerű, és szeretne az is maradni.
Népszerű?
Igazán?
A legnagyobb félelme, hogy az ágyában gyilkolják meg, mint az apját.
Így a szeszélye veszélyes arra nézve, aki utoljára felkeltette a figyelmét.
Tehát szüksége van egy szövetségesre, akit barátjának is nevezhet.
KÜLÜGYMINISZTER
Senki többet!
Minő meglepetés!
Öröm önt társaságban látni.
Bocsássanak meg, uraim!
Jó estét! Próbálnék némi pénzt veszíteni.
Nos hát, ha lement a kör, akkor csatlakozhatna hozzám.
A törzsasztalomnál ülök.
Igazán pompás gondolat.
Jó estét!
Hallotta?
Őfelsége ma békeajánlatot tartalmazó levelet kapott az első konzultól.
Talleyrand úr, lehetek őszinte?
Természetesen.
Ausztria koalíciója Angliával olyan erős helyzetet jelent Franciaországgal szemben,
hogy önöknek ezek a békeajánlatok egyértelműen
csak a francia közvélemény szempontjából érdekesek.
Ó, barátom!
Nagyon jól ismer.
Igen, való igaz. Napóleon a közvélemény kegyeit keresi.
Ám figyelmeztetem önt, hogy éppannyira áhítja,
mint bárki más a világtörténelem során.
Így azt javaslom, tisztelettel,
hogy fogadják el ezt a kis békeajánlatot tőle...
vagy elszenvedik a következményeit valakitől, aki mindenáron békét akar.
Lord Whitworth, az angol nagykövet megérkezett, konzul úr.
Ne nézzem rám úgy, mintha nem tudná, mit fogok mondani!
Értesült a királyának írott békeajánlatomról?
Nem.
Meg kell ismételnem?
Nem, nem szükséges.
Vegye ezt figyelmeztetésnek a királya számára!
Kételyek között és félelemben fogom tartani önöket.
A határaik felé és a hátuk mögé pislognak majd,
és előbb-utóbb francia módra fognak élni.
Több békeajánlatot nem írok,
és az azonnali válasz elmaradását tiszteletlenségnek veszem!
Nagynak hiszik magukat, csak mert hajóik vannak!
Kár, hogy egy ily nagyszerű embernek nincs semmi modora.
Erősebb kékkel Menorca körül!
Óvatosan! Ne!
Első konzul, ne lépjen rá! Még nedves a festék.
Ha muszáj valahova, akkor lépjen Itáliára! Itália száraz.
Az osztrákok megszilárdították az erőiket itt, első konzul.
Az ellenőrzés biztosítása érdekében a félsziget északi felén.
Alessandriától délre. Marengóban.
Megerősítették a lovasságot, a morál kiváló.
A hadseregük nagyon jól felszerelt a harcra.
Könnyűek leszünk. Fürgék leszünk.
Átkelünk az Alpok nagy hegygerincén.
És visszaállítjuk, amit Franciaország a távollétemben elveszített.
A MARENGÓI CSATA 1800. JÚNIUS 14.
Igen?
Elégedett?
Olyat készül mondani, ami majd feldühít?
Bízzunk benne, hogy nem!
Az európai családok nem tartják többre egy korzikai bitangnál.
Ezért aztán
javasolnék valamit, ami régóta várat magára.
Azt javaslom, hogy adja fel Franciaország első konzuljának szerepét,
és a címe legyen eztán „győzedelmes konzul”!
Más néven: „király”.
Mi az?
„Király.”
Igen, király.
Király?
Most lett kész a hajam.
Úgy, ahogy te szereted.
Ó, te piszkos alak! Most lett kész a hajam.
Nekem van a legszebb feleségem.
Én... Rendben, akkor gyere!
Kalapot le!
Add a kezed!
- Érzed? - Mit?
Érzed ezt?
Ez a tiéd.
A tiéd.
Köszönöm!
A királyi család ezen ellenem szőtt összeesküvése egyértelmű.
Minden száműzött Bourbon, akinek egyetlen célja megdönteni az uralmamat,
és visszaállítani a mocskos, parfümtől illatozó monarchiájukat.
Condé hercege összeesküvőket csempész ki,
unokája, Louis, Enghien hercege,
kizárólag ebből a célból tartózkodik a határon.
Tartóztassák le ezt az embert, és állítsák mielőbb bíróság elé!
Hol van?
Badenben.
Első konzul, én ismerem ezt az embert. Ő nem konspirál ön ellen.
Bátor és kiváló rendőr,
- a katonaság kedveli. - Mocskos Bourbon-kígyó,
aki bűnhődni fog az ellenem szőtt összeesküvésben való részvételéért.
Ha továbbmegy Badenbe,
hogy Franciaországon kívül ténykedjen, az annyira törvénytelen,
hogy lehetetlen lesz bárkinek szemet hunynia fölötte.
Értem.
Nos, mindig is hasznomra váltak a meglátásai.
És most az fog hasznomra válni, ahogy nézem, amint befogja a száját.
Tartóztassák le a herceget!
Hagyod, hogy a gyűlölet irányítsa a döntéseidet.
Egy év múlva nagyszerű politikai cselekedetnek tekinted majd e kivégzést,
és szájon csókolsz, miközben ezt ki is mondod.
Feküdj le!
Maguk franciák.
Tegyék meg azt a szolgálatot, hogy nem hibázzák el a célt!
Kiadhatom én a parancsot a kivégzésre?
A vád, hogy fegyvert viselt Franciaország ellen.
Felkészülni! Célozz!
Parancsot adhat a kivégzésre.
Szívre célozz!
Tűz!
Hagyd abba!
Miért nem vagy állapotos?
Ez kérdés vagy vád?
Eleinte kérdés volt.
Mostanra vád.
Nos, jártam dr. Corvisart-nál, és nem tudja, mi a magyarázata.
Csak annyit mondott, tegyem azt, amit de Rémusat asszony.
Mégpedig?
Mégpedig azt...
hogy reményteli gondolatok közepette, vörösbort fogyasztva
az Aix-la-Chapelle-i vízben fürdőzöm a doktor tanácsára.
És miért nem tetted meg?
Az első konzul hitveseként nem tudtam rá időt szakítani.
Temérdek időmet felemészti, hogy eltakarítsak utánad.
Szakíts rá időt!
Nem kell elmagyaráznom ennek a fontosságát, igaz?
Mi az, örököst akarsz?
Méghozzá azonnal!
Ó, teremtőm!
KORONÁZÁS 1804. DECEMBER 2.
Isten erősítsen meg az ő trónján,
és adja Krisztus urunk, hogy vele uralkodhass az ő örök királyságában!
Franciaország koronáját a csatornában találtam.
Kardom hegyével felvettem, majd megtisztogattam...
most pedig a saját fejemre helyezem.
A legdicsőbb, a legfenségesebb Napóleon,
a franciák császára,
ezennel megkoronáztatott és trónra emeltetett!
Éljen a császár!
Tűz!
Charles százados!
Charles százados...
Meg kell vallanom valamit a legnagyobb titoktartás mellett.
Indiszkrét dologról van szó.
És remélem, nem pirul bele.
Vannak gyerekei?
Igen, felség. Három fiam van.
Feltehetek egy személyes jellegű kérdést?
Természetesen, felség!
Mondja, mikor teherbe ejtette a feleségét, sok időt töltött ezzel?
Nem emlékszem, felség.
Ha találgatnia kéne?
Olykor eltöltünk vele fél órát.
És véleménye szerint akkor ez a titka, hogy fiút nemzett?
Nem állíthatom biztosan, felség.
Szeretem a feleségemet.
Ahogy én is.
És boldognak akarom látni.
Akkor árulja el...
Fontosnak tartja,
hogy egy férfi örömet szerezzen hölgyének a behatolás előtt?
Nem tudom, mire gondol, felség.
Ne szégyellősködjék, százados!
Árulja el!
Ha fiút akarok,
maga szerint a számmal a feleségem lába között kéne időznöm?
Feltételezem, őfelsége,
hogy minél nagyobb a hitvese öröme...
annál valószínűbb, hogy teherbe esik.
Charles százados, meg kell köszönnöm az őszinteségét
egy ilyen felettébb kényelmetlen téma megvitatásában.
Kikértem a tanácsát.
Maga figyelemre méltó férfierővel és termettel bír.
A vonásai kellemesek, és olyan elegáns, mint egy borbély.
Köszönöm!
Távozhat!
Nem támogatom ezt az ötletet.
Évekig húzódó viták után válást javasol.
Láthatja, milyen kettősek az érzéseim.
Nem vagyok nagyravágyó.
Soha nem üzentem hadat senkinek.
Nem.
Ön a legnagyobb vezető a világtörténelemben,
és a világ egyetlen esélye a békére.
A birodalom biztonsága és a világbéke egy örökösön múlik.
Csak lehetőség volt.
És akkoriban ezt mondtam.
Jól mulatsz?
Én népünk védelmére háborúzni fogok,
és a hitvesem nem tud nekem örököst adni.
Ha ma este nem fogan meg a gyermekünk,
akkor elválunk.
Nem volt tán elég testi szerelem e házban, hogy gyermek foganjon belőle?
De igen, volt.
Hosszú éveken át. Éveken át.
És nem csupán velem.
És mégis terméketlen vagy.
Te pedig kövér.
Élvezettel eszem. Igaz.
A sors hozott ide.
A sors hozta nekem ezt a báránybordát.
Jozefina!
Gyere ide!
Gyere!
Szeretem a tehetségedet és az ízlésedet.
És a távollétem alatt hiányozni fog a bájod.
És a méltóságod.
És vissza fogok jönni hozzád.
A mai győzelemre!
Nézze, rám mindig számíthat, Ferenc!
I. SÁNDOR OROSZORSZÁG CÁRJA
De meg kell vallanom, hogy elragadott a csatatér izgalma.
Nem fogom félrevezetni, Sándor.
I. FERENC AUSZTRIA CSÁSZÁRA
Ez az ellene vívott csata kegyetlen és rémisztő lesz.
1805. DECEMBER 2.
Gyerünk!
Védekezőállásba!
Drága jó feleségem, Jozefina!
Teremtőm, de hideg van itt! Hiányzik a melegséged.
A mai napon ünnepeljük koronázásunk első évfordulóját.
Korábbi szövetségesem az ellenségemhez állt.
Az orosz Sándor cár összefogott az osztrák herceggel.
Azt hallottam, hogy tanulmányozta a háború művészetét,
és próbálja ellesni a harci taktikámat.
Több tüzet!
Próbál leutánozni,
de csak egy kisfiú, aki szörnyű bakot fog lőni.
Biztosra veszem, hogy ma újabb győzelem babérjait aratom le a seregemmel.
Híved: Napóleon.
Hé, kössétek le hátul! Cövekeljétek le azt a sarkot!
Ez az!
Erősebben! Mint egy lovat.
Még!
Rosseb!
Felség!
Észrevettek minket.
Helyes.
Pihenjenek le az emberek!
GY-L-G-É.
Gyalogság észlelve.
K-Z-D.
Közelednek!
Állásba!
- Állásba! - Állásba!
- Talpra, emberek! Készüljetek! - Állásba!
Gyerünk, felkelni!
Várjatok!
Kész!
Várjatok! Hadd higgyék, hogy előnyben vannak!
Tűz!
Tüzeljetek!
Tüzet nyiss!
Mehet a gyalogság!
Foglaljátok el a pozíciójukat! Szaporán!
Elfoglalni!
Lovasság nyugatról! Kapjátok őket oldalba!
Hátra! Visszavonulás!
Visszavonulás!
Csapda!
Visszavonulás!
- Ágyúkat kitakarni! - Az ágyúkat!
- Tűz! - Tűz!
Újratöltés!
Maradjatok az egyik oldalon!
Le a jégről!
Adjuk fel, uram! Kelepcébe estünk!
Le a jégről! Visszavonulás!
Vágjátok el az útjukat!
Gyí, gyí, gyí!
Ferenc! Milyen kellemes végre találkozni önnel!
Fáradjon be a melegre!
- Köszönöm! - Kérem, bocsásson meg!
Ez a palota jutott nekem az elmúlt két hónapban.
Nagyon kellemesnek tűnik. Kiválóan kihasználja az adottságait.
Nos, a csatatéren megtesszük, amit tudunk.
Igen, így van, nemde?
Olyan jó végre egy másik császárral találkozni!
Megkérdezhetem, hogy hol van Sándor?
Megvárjuk, hogy megérkezzen, mielőtt elkezdjük?
Nem hinném, hogy csatlakozna hozzánk.
Magánkívül van a dühtől.
Tudom, hogy dicséret illeti önt, amiért belehajszolt egy ekkora baklövésbe.
- Baklövésbe? - Igen.
Milyen baklövést követett el?
Hogy itt beszélgetek önnel, elfogadva a meghívást e béketárgyalásra,
és nem használtam ki a győzelmemet.
Foglyul ejthettem volna az egész orosz és osztrák hadsereget.
Igen.
De végül is így kevesebb könny hull majd.
És tudom, hogy emlékezni fog e kedves gesztusra. Igaz?
Köszönöm!
Koccintunk?
A barátságra, a dicsőséges békére és Európa érdekeire!
Burgundi.
Vársz! Hé, hó!
Hú, nem szabad ugatnunk! Jól van!
Okos kiskutyám. Okos kutya!
Gyere! Ül!
Ideje, hogy leleplezzük ezt a rejtélyt, császári felség!
Tudni akarom, ki az oka, te vagy Jozefina.
Ennek érdekében egy nagyon praktikus kísérletet fogunk végrehajtani.
A folyosó végén... Vedd el...
Rád vár ruhátlanul, a fogadásodra készen,
a 18 éves Eléonore Denuelle de La Plaigne.
Barna hajú, barna szemű.
És a tárgya ennek az, nos,
aligha kellemetlen feladatnak, hogy meglássuk, tudsz-e gyermeket nemzeni.
Ezzel választ kapunk arra a kínzó kérdésre,
hogy ki tart vissza kit attól, hogy Franciaországnak trónörököse legyen.
Indulhatunk?
Kaphatnék még egyet?
Várandós a lány.
Teherbe ejtetted.
Tudom, nem találkoztam vele.
Mikor fogod követelni a válásunkat?
Hát nem csodálatos?
Az egyetlen nőtől, akit valaha szerettem, és akinek mindent a lába elé tettem.
Belefáradtam, hogy várjak a közlésedre, amiről tudom, hogy eljön.
Ha ragaszkodsz hozzá.
Meg fogom könnyíteni neked.
Tudom, hogy törvénytelen gyermeked fog születni.
Ha sikerül, és fiam születik, akit magaménak mondhatok,
azt akarom, hogy légy tanú a színjátékban, hogy a császárné gyermekágyban van.
Felség,
arra kér, hogy hazudjak az örököse anyjának kilétéről.
Így is lehet fogalmazni, igen.
Felség, megtiszteltetés és természetesen kötelességem,
hogy azt tegyem, amit óhajt tőlem.
Ám ha megkérdeznek, nem mondhatok mást, csak az igazságot.
És bármily fájdalmas is,
az igazság az, hogy a császárné már nem tudja gyermekkel megajándékozni.
Drága jó Jozefinám!
Tudod, mennyire szerettelek.
Neked, és csakis neked tartozom hálával
azért a néhány percnyi boldogságért, amely megadatott nekem ezen a világon.
A sorsom hatalmasabb az akaratomnál.
És érzéseimnek meg kell hajolniuk népem érdekei előtt.
„Évi hárommillió frank.
Malmaison és annak bevételei.
A párizsi Élysée-palota.
A császárnéi rang.
A ’felség’ titulus,
a császári címer használatának joga,
és egy nyolclovas hintó.”
„A fennálló kétmillió frankos adósságának
azonnali kiegyenlítése a jövőbeli bevételei terhére.”
A frigy felbontására irányuló császári rendelet
Napóleon császár és Jozefina császárné között.
„Népem óhaja, hogy e trón, hová a gondviselés helyezett,
a gyermekeimre szálljon.
Azonban elvesztettem a reményt, hogy frigyemben gyermekeim szülessenek
szeretett hitvesemtől, Jozefina császárnétól.
Arra jutottam, csakis az állam javát szem előtt tartva,
hogy életem többéves szakaszát ezennel lezárom.”
Tizenöt éven át aranyoztad be az életemet.
Emlékei mindörökre a szívembe vésődtek.
„Házasságunk Franciaország jólétének útjába állt.”
„Megfosztatott attól, hogy egy napon kormányzását
a gondviselés által küldött férfi leszármazottjai vegyék át,
hogy begyógyítsák a szörnyű forradalom okozta sebeket,
visszaadják a hitet, a trón becsületét, és elhozzák a társadalmi rendet.”
Elnézést!
- Felség! Várj! - Rajta! Nem, ide hallgass! Rendben?
A hazádért tesszük. Erről van szó, érted?
Most pedig mondd!
Mondd!
„Házasságunk Franciaország jólétének útjába állt.
Miközben beleegyezem frigyünk felbontásába,
mivel ezt kell tennem, ez érzéseimen mit sem változtat.
A császár bennem mindig legigazabb barátjára lel majd.”
Felség!
Az imént mondtad ki azt a szót, mely örökre elválaszt minket.
Mindig téves becsvágyad volt...
MALMAISON-KASTÉLY RUEIL, FRANCIAORSZÁG
...és lesz is minden tetted iránymutatója.
Mindazonáltal
soha ne kételkedj azon őszinte óhajomban, hogy boldog légy!
Hadd nyújtson legalább ez némi vigaszt szenvedéseimre!
- Híved: Jozefina. - Köszönöm!
- Jó reggelt, asszonyom! - Köszönöm. Hogy hívnak?
- Fleur. - Fleur! Örülök!
Hiányzol.
Bezzeg most kellemesnek tűnik a házasélet.
Eddig nagy bátorságról tettél tanúbizonyságot.
Továbbra is ki kell tartanod.
Ne engedd magad búskomorságba esni!
Boldogan vagy a legszebb.
Kérlek, óvd az egészséged!
Becses számomra.
Írsz majd nekem holnap?
És holnapután?
Igen.
És azután?
- És azután? - Igen.
Jó.
Egy angol követ megkérdőjelezte a háborús indítékaimat.
A TILSITI BÉKE FRANCIAORSZÁG ÉS OROSZORSZÁG SZÖVETSÉGE
1807. JÚLIUS
Azt mondta: „Maguk, franciák csak a pénzért harcolnak,
míg mi, angolok a becsületért.”
Azt feleltem: „Mindenki azért küzd, amiben hiányt szenved.”
Ez nem a maga története. Ez nem magával történt, ugye?
Dehogynem.
- Persze, magával... - Hogy érti?
Ugyanez a mondás járja velünk és a törökökkel.
Igazán?
Az angolokban nincs becsület. Ebben nincs vita.
Ide hallgasson, van...
Semmiben nem érthetnénk jobban egyet, mint az angolok utálatában.
Meg kell vallanom, hogy valójában...
nagy öröm és megtiszteltetés lenne, ha fivéremnek hívhatnám.
Van rá egy mód, hogy a fivérének hívjon.
Tegnap este a vacsoránál...
elbűvölt a húga.
Van kérője?
Sajnálatos, de van. Az oldenburgi hercegé lesz a keze, attól tartok.
És mi a helyzet a húgával? Anna?
Megkérték már hivatalosan Anna kezét?
Nos, nézze, Anna csak 15 éves!
Részletkérdés.
Barátságunk az Anglia iránti közös bizalmatlanságra épül.
Ha tartjuk a kontinentális blokádot, akkor megfojtjuk a kereskedelmüket,
és a legszentebb jogainkért harcolunk.
Ez az, ami fontos kettőnk között.
Támadt egy gondolatom!
- Nem. - Mondja csak!
- Elmondjam? - Megkérem rá.
Képzeljen el egy hadsereget! Ötvenezer embert!
Köztük oroszokat, franciákat, talán még osztrákokat is.
Konstantinápolyon át Ázsiába vonulva
csak az Eufráteszig kell eljutniuk,
hogy Anglia megremegjen és térdre kényszerüljön
a kontinens előtt.
Ez hihetetlen.
Koccintsunk!
- Magára! - Ránk!
Őfelsége, Napóleon császár, hivatalos ajánlatot kíván tenni Ausztriának
és őfelségének, Ferenc királynak,
miszerint megkéri Mária Lujza főhercegnő kezét.
A legidősebb leányáét.
Nem.
Ez egyesítené Ausztriát és Franciaországot
a házasság megbonthatatlan kötelékében.
Ez valami tréfa?
Noha én talán mókásnak találom... de őfelsége bizonnyal nem annak szánja.
Kellemesen utazott?
Csodásan. Köszönöm!
Maga igen apró teremtés.
Nem ehhez vagyok szokva.
Ön milyennek talál?
Hasonlítok a portrémra?
Ó, igen. Csak még fessebb és erősebb.
Maga is fessebb, még gyönyörűbb.
Remélem, elégedett a választásával.
Én is ezt remélem. Óhajtja megtekinteni a hálószobát?
Igen, köszönöm!
Őfelsége, a fia.
Szervusz!
Tűz!
Az én kis királyom.
Gyí!
Hó!
Ó, drága gyermek!
Egy nap majd megérted, mit áldoztam fel érted.
Ami jó Napóleonnak,
nem jó Oroszországnak.
És ha nem jó Oroszországnak,
az nem lehet jó őfelségének sem.
A Nagy-Britanniával folytatott fakereskedelem teszi naggyá Oroszországot.
Az apja komoly hibát vétett.
Oroszország fölé helyezte magát.
Nem szeretném azt látni, hogy felséged
népszerűtlenné válik az orosz nép körében.
Én nem vagyok az apám.
Ne kövesse el azt a sajnálatos hibát, hogy az ellenkezőjét hiszi... megint!
Oroszország újra az angolokkal fog szövetségre lépni. Nem félek Napóleontól.
Drága Jozefinám, ma bánatos vagyok.
Sándor cár ellenem fordult, amivel Oroszország lerohanására kényszerített.
Eldöntötte, megnyitja kikötőit Angliának,
miközben a franciákat megadóztatja.
El kell űznöm búskomorságomat, és megindulni Moszkva felé.
OROSZORSZÁG MEGSZÁLLÁSA 1812. JÚNIUS
Meggyőztem Európa vezetőit elhatározásomról,
és ilyenképp én vagyok a francia, osztrák, olasz, német
és lengyel egyesült erők parancsnoka.
A jövőmben csakis sikert látok.
Vonalat tarts! Egyszerre!
Előre!
Lépést tarts!
Fedezékbe!
Lebukni!
Földre!
Gyí!
Utánuk!
Hó!
- Vissza! Hátra! Visszavonulás! - Visszavonulás!
BOROGYINO 1812. SZEPTEMBER 7.
FRANCIA VESZTESÉG: 28 000 FŐ
Drága Jozefinám!
Azért írok, mert épp most nyertem meg a mai nagy csatát.
Holnap folytatjuk az előrenyomulást.
Moszkva már csupán 320 kilométerre van.
Mindvégig csakis rád gondolok. Őszinte híved.
Szétszóródni!
Kutassátok át az épületeket!
Mindent kutassatok át!
Majdnem ott vagyunk.
Köszönöm, uram!
- Köszönöm, admirális! - Ti vagytok Austerlitz oroszlánjai.
Hol vagytok?
Ez egy 300 000 lelkes város.
Mindenki elment volna?
Kicsi fiú!
Merre vagy?
Nem kell félni!
Csak egy kicsit elnadrágollak.
Nem túl szép dolog, ugye?
Az ő becsületük csorbul, nem az enyém.
Méltósággal kell veszíteni.
Ki tette ezt?
Ők.
Nem, ők nem tehették. Légy észnél!
Ki gyújtotta a tüzeket?
Felség, ők voltak.
Inkább felgyújtja a saját városát, semmint hogy velem tárgyaljon.
Nem hittem, hogy van hozzá mersze.
Nos, akkor elmegyünk Szentpétervárra, és azt is felgyújtatjuk vele.
Túl sok időt elfecséreltünk.
Egyenesen az orosz télbe menetelnénk,
olyan lovakkal, amelyek nem ilyen időjáráshoz szoktak.
Ha visszamegyünk Lengyelországba, akkor kivárhatjuk a téli hónapokat.
Napóleon! Leveleid enyhet adó írként hatnak szívemre.
Féltelek.
Ne feledd, csak én ismerem az egészséged a félelmeidet!
Oly gyengéden köszönöm őket, amilyen gyengéden foglak örökké szeretni.
Jozefina.
A lovasbetegség, felség. Aranyér.
Gyógyítsa meg!
Ahogy óhajtja, felség.
Barátnőm, Jozefina!
„Barátnőm.”
Idegenül hat e szót neked leírnom.
Mindig is sokkal többet jelentettél ennél.
A gondos szervezés ellenére fennakadások voltak az ellátásban.
Betegségtől és éhségtől szenvedünk, sokan dezertálnak.
Győzünk!
- Mi vagy a kozákok? - Mi.
Jozefina! Elpártolt mellőlem a szerencse.
Tudom, hogy a sors ezt tartogatja számomra.
1812. DECEMBER
Szavaid a fülembe csengenek.
Nélküled nem vagyok semmi.
Elpárolgott az önbizalmam.
Félek és magányos vagyok.
Az embereim nem úgy néznek rám, mint te.
Tudom, arra fogok hazatérni, hogy ítéletet hoztak fölöttem ezek az európai királyok.
És fölöttem nem úgy fognak ítélkezni, mint saját maguk fölött.
Meg fognak büntetni,
oly mérce szerint, amelyet egymáson sosem alkalmaznának.
Bárcsak a térdedre ültethetnél, hogy gondoskodj rólam!
Takarjátok be a lovakat, és vigyétek fedett helyre őket!
Erre, felség! Ide be!
A pajtába, gyorsan!
Mindenki befelé!
- Eresszetek be! - Megfagyunk idekint! Eresszetek be!
- Torlaszoljátok el az ajtót! - Keressetek más helyet!
Nyissátok ki az ajtót!
Halálra fogunk fagyni.
Nyissátok ki az ajtót!
El az utamból!
Meghalunk idekint!
Felség?
Igen?
Ideje, hogy hátrahagyja ezt a nyomorúságot,
és visszatérjen Párizsba.
Megtaláltam a módját.
Van egy szán itt az épület mögött.
Két lóval egy hét alatt Varsóba érhetünk.
Nem sokkal később Párizsba.
Ez az egyetlen módja, hogy élve visszajusson, felség.
Kérem!
- Tűz! Tűz! - Tűz!
Terjed!
Hé, ébresztő! Talpra!
- Tűz! - Tűz!
- Oltsátok el! - Tűz!
Ez ám a diadalmas hazatérés!
Én vagyok a győzedelmes.
Sándor magára hagyta a saját városát.
És bár hiányzik belőle a becsület, és nem írta alá a békeszerződést,
a jelenlétem otthon azt fogja bizonyítani a népemnek,
hogy senkitől nem kell félniük a világon.
Öntől félnek, felség.
Senkitől nem félnek, kivéve önt.
Ön szerint ilyen szörnyű...
szörnyű ember vagyok, rossz természettel?
- Nem. - Persze hogy maga nem így hiszi.
Ön nem idióta. Vagy talán mégis az.
Remélem, felfalják a kozákok.
Állj!
Hó!
Hol vagyunk?
Borogyinóban, felség.
Hallom, izgatott a párizsi hitvány népség
a császáruk hazatérésének gondolatától.
A gyáva Sándor cár immár tudja, mire vagyok képes.
Ki más tudna félmillió embert Európa-szerte mozgatni?
Ma már tudja minden parasztfiú, hogy a birodalom tábornagya válhat belőle.
Miniszter. Bíboros.
Ha én lépek, a világ tovább lép.
A 600 000 emberből, akiket Oroszországba küldött, csupán 40 000 tért vissza.
Ennek okán minden további nélkül száműzetésbe kell vonulnia.
Ausztria, Poroszország, Oroszország és Anglia szövetségi koalíciója,
a francia Államtanács beleegyezésével,
szuverenitást biztosít önnek Elba szigetén,
továbbá kétmillió frank jövedelmet a francia alapból,
és ellátást a Bonaparte család, valamint Mária Lujza császárné számára.
Ezenfelül Jozefina császárné is megtarthatja minden birtokát,
és egymillió frankban meghatározott éves jövedelmet biztosítunk számára.
Hőn szeretem Franciaországot.
Csakis a dicsőségére vágytam.
Sosem hoznék rá szerencsétlenséget.
Azt akarják, hogy lemondjak.
Legyen, lemondok!
ELBA SZIGETE 1814. MÁJUS
Jó.
Bor.
Őfelsége!
Császárné!
Parancsoljon!
Jozefina, Jozefina.
El vagyok bűvölve.
De...
nem kell bezárkóznia csak azért, mert ő nincs itt.
Tudom, milyen érzés, ha alábecsülik az embert.
De a szeme, a bája és a bátorsága
ott van bent.
Az az öné, és használhatja.
LÁTTÁK A CÁRT, AMINT JOZEFINA CSÁSZÁRNÉNAK CSAPJA A SZELET PÁRIZSI OTTHONÁBAN
GIRNYÓ RÉGI MADÁRKÁJA MEGINT KIRÖPPENT A FÉSZEKBŐL
Fiú, milyen nap van?
Kedd.
Tizenegyedike?
Igen.
Fiú, tudod, kicsoda Sándor cár?
Nem.
De azt tudod, én ki voltam?
Igen.
Ehetünk!
Tudod, nem olyan nagy öröm,
hogy a komor és mogorva fiam mellett ülhetek.
Azért még nem kell ezen a szigeten meghalnod, fiam.
A feleségem az orosz császárt szórakoztatja...
az otthonomban.
Drága Jozefina!
Az enyém vagy. Mindig is az leszel.
Nem bírom tovább.
Már 300 napot töltöttem el ezen a sziklán,
és készen állok a hazatérésre, hogy visszaköveteljem, ami az enyém:
téged és Franciaországot.
Lefoglalom a hajódat.
Ha nem ingerelsz fel, akkor nem kell tartanod tőlem.
Napóleon!
Virág vagyok, mely szirmait kibontva mosolyog a napfényre,
mit sem tudva a közelgő viharról, amely le fog törni,
és leveleket szór fel a mennyek felé.
Jöjj sietve, barátom!
Legyen szíves, tátsa ki a száját!
Köszönöm!
Nos, a mellkasa megtelt váladékkal. A torka gyulladt.
Ágynyugalmat javaslok.
De jön Napóleon.
Nagyon nem lenne bölcs látogatókat fogadnia.
De jön Napóleon.
Értem.
Gondoskodjanak a kényelméről!
Hó!
Felség!
Beszélhetsz!
Bonaparte, felség. Visszatért.
Egy hajó ért partot ma reggel Antibes-nál,
és menetelnek.
Bonaparte Napóleon Párizs felé menetel.
Még!
Felség!
Jó napot, ezredes!
Felség!
Marchand tábornok,
XVIII. Lajos francia király kormánya védelmében,
kéri a fegyvereik átadását és a menetelés megszakítását,
hogy letartóztathassák és visszaszállíthassák a szigetére.
Tájékoztatná a tábornokot, hogy beszélni óhajtok vele?
Nem fogok harcolni a saját ötödik seregemmel.
Uram!
Beszélni kíván önnel.
Vigyázz!
Kész!
Az ötödik ezred katonái, felismertek?
Felismertek, katonák?
Igenis, felség!
Hiányoztok.
Bánatos sóvárgással gondolok a hazámra...
és a közös győzelmeinkre.
Haza akarok térni.
Csatlakoztok hozzám?
Éljen a császár!
- Éljen a császár! - Éljen a császár!
Őfelsége!
Köszönöm!
Május 26-án elküldtünk dr. Corvisart-ért,
aki a mellkasában felgyűlt váladékot és torokgyulladást állapított meg.
Torokgyík támadta meg.
Május 29-én megkapta az utolsó kenetet, és meghalt.
Senkinek nem jutott eszébe értesíteni?
Hortenzia!
Engem...
Engem okolsz?
Nem okollak.
Persze hogy nem.
Nem én viselem az anyádat ért...
szerencsétlenségek terhét.
Kérem a neki írott leveleimet!
Sajnálom, nincsenek nálam. Az inasa ellopta őket.
Hol tartotta?
A hálószobájában, az ágya melletti szekrényben.
Mit csinált velük az inas?
Eladta őket.
Bocsánat!
Megbocsátok.
Bonaparte Napóleon lerombolta...
BÉCSI KONGRESSZUS 1815. MÁRCIUS
...az egyetlen címet, amelytől a puszta létezése függött.
A szövetségesek létrehoznak...
WELLINGTON HERCEGE
...egy sereget Franciaország és Belgium határai mentén.
Hetvenezer angol katonából
és 120 000 porosz katonából.
Ez a féreg megrágta az európai gazdaságokat,
míg a gazdák hortyogtak.
Már régen oda kellett volna csapnunk.
Túszként tartotta fogva a világot önhittségével,
telhetetlen hataloméhségével
és azzal, hogy híján van a legegyszerűbb jó modornak is.
Nélküle újra jól alszunk majd mindannyian.
Azt hiszem, mindannyiunk szívéből szólok, mikor azt mondom, csak azt sajnálom,
hogy egyáltalán hagytuk élni ezt a férget.
Kétszázötvenezer ember van az árulóval.
Huszonötezer ember, 125 000 ember
és 100 000 ember...
a mi 125 000 emberünk ellen.
Ez szárazföldi csata.
Erről a britek nem tudják, hogy kell, én viszont igen.
Gyorsan kell lecsapni Wellingtonra és Blücherre.
Külön kell őket legyőzni.
Meg kell akadályozni, hogy egyesítsék az erőiket itt.
1815. JÚNIUS 18.
Jó reggelt!
A poroszok előrenyomulnak.
Meg kéne kezdenünk a támadást.
Meg kell várnunk, hogy felszáradjon a sár.
Képtelenség, hogy Blücher időben ideérjen. Wellingtont ebédig legyőzöm.
Ha csak tehetem, mindig kerülöm, hogy megázzak.
Mit mondjak az embereknek?
Mondd nekik, hogy állítsák el az esőt!
- Utat! - Alakzatba!
Eljött az időtök, fiúk! Itt a ti időtök!
Nyissátok ki a fületeket!
A mai napi parancs a türelem. A türelem győzedelmeskedni fog.
Muszáj megtartanunk ezt a földet!
Hadd jöjjenek ők hozzánk!
Hurrá!
Gyerünk, fiúk! Gyerünk!
Hó!
Jó reggelt, Blücher tábornok!
- Jó reggelt! - Mikorra teszi az érkezésüket, uram?
- Tiszt? - Úgy öt óra múlva.
Úgy öt óra múlva!
Gyerünk, fiúk!
Hát ott van ő.
Úgy fest, hogy éppen alszik.
Az egyetlen, aminek nem tudsz ellenállni, barátom, az a frontális támadás.
Lássuk, hogy tudja ez a tábornok megtámadni az állásunkat!
Uram! Látom a császárt. Engedélyezi a tüzelést?
Természetesen nem.
A seregeket vezető tábornokoknak jobb dolguk is akad,
mint hogy egymást lőjék.
Ne lőj, lövész, vagy halálbüntetés vár!
Gyerünk, fiúk! Rajta!
Utat a hírnöknek!
Blücher 18-19 kilométerre van, uram.
Figyelem, utánam!
- Blücher 18-19 kilométerre van, uram. - Krisztusom!
- Óránként jelentést kérek! - Igenis, uram!
Utat a hírnöknek! Engedjétek át!
Poroszok az út mentén, 19 kilométerre.
Porosz csapatokat láttak az úton, felség. Tizenkilenc kilométerre.
Készítsétek az ágyúkat!
Gyerünk! Mozgás!
Kész! Az ágyúk készen állnak!
Az ágyúk készen állnak!
Elállt az eső, uram.
Tüzelésre felkészülni!
- Tűz! - Tűz!
Fedezékbe!
Egyenesen a lőállásba! Tovább!
Kitörésre felkészülni! Felkészülni!
Kitörésre felkészülni!
Állítsátok át 195-re!
Állítsátok 195-re!
Ágyú szöge 195.
Beállítva!
Tüzelésre felkészülni! Tűz!
Tűz!
Lebukni! Hetedik, vegyétek át!
- El az útból! - Kitartás, emberek!
Gyalogság, kitörés!
Századot elhagyni!
Menet indul!
Alakzatba! Most!
Vonalat tartani!
Csatlakozás!
Második hullám, kitörés! Mindent bele, emberek!
Vonalat tartani!
Ágyúkat!
Tűz!
Felkészülni!
Kitartás!
Tűz!
Te ott, vedd át azt az ágyút!
Tűz!
Zárjátok a rést!
Vonalat tartani!
Előcsatározók, tovább, előre!
Alakzatba!
Tüzet nyiss!
Tartsátok őket távol! Tűz!
Rajta! Ne egyesülhessenek!
...támadópozícióba!
Mozgás, fiúk! Tovább! Tovább, fiúk!
Hó!
Poroszok az úton, nyolc kilométerre.
Nyolc kilométer, talán kevesebb.
Cselekednünk kell, mielőtt ideérnek.
Kifelé!
Lovasság!
Támadás!
Lovasság fogadására felkészülni!
Muszáj megtartani a földünket. Tartsatok ki az utolsó emberig!
Nem győzhetnek le minket!
Különben mit mondanának Angliában?
- Vonalat tartani! - Szorosan!
Igazodni! Alakzatot tartani!
Éljen a császár!
Század, állj!
Négyzetalakzat!
Éljen a császár!
Egyes szakasz, tűz! Kettes szakasz, tűz!
Mihez kezdjünk, uram? Nem tudunk áttörni.
Kergessétek őket tovább! Vissza négyzetbe!
Mutassátok meg a brit pengéteket!
Fegyverrel tisztelegj!
Tisztelegj!
Megérkeztek a poroszok.
Az elsők már a dombtetőn, felség.
Át kell jutnunk rajtuk!
Négyzetet megtörni!
Szuronyt szegezz!
Veletek van a császárotok! Ti vagytok Austerlitz oroszlánjai!
Ne adjátok fel!
A hazáért és a dicsőségért!
Vállat a vállnak! Vonalakba!
Vállat a vállnak!
Gyalogság, előre!
Zászlóalj és gyalogság!
Előre!
Vonalat tartani!
Gyalogosok, tűz!
Második vonal, tűz!
Támadásra felkészülni!
Támadás!
Rajta! Adjatok nekik!
Előre!
Lovasság előre, uram?
Lovasság előre!
Ellentámadásra felkészülni!
Teljes támogatás!
Nem. Nem bír magával.
Uram, Blücher.
Istennek hála!
Felség!
Nézzétek meg, hogy hal meg egy francia tábornagy!
Ez az!
A csatát megnyertem. A háború ezzel véget ér.
HMS BELLEROPHON - PLYMOUTH 1815. JÚLIUS
Rangidős tiszt a fedélzeten!
Jó napot!
Én vagyok az első, aki beismeri, ha hibázott. De soha nem szoktam.
Ugyanis ez geometria.
Pontosan tudom, hová kell az ágyúkat elhelyezni.
Csakhogy tragikus módon nem tudom átadni ezt a tudást a tábornagyaimnak.
Talán ez lehet a legnehezebb dolog az életben.
Elfogadni mások kudarcait.
Ti ne csináljátok!
Bátorítsátok a nagyságot!
Vigyázzon a fejére, uram!
- Mit keresnek itt? - Uram, ők kadétok. Rajonganak érte.
Tüntesse el őket!
Kifelé! Szaporán!
- Felség... - Jó reggelt, tábornok!
Elragadó fiúk.
Leülhetek?
Parancsoljon!
No és ez a reggeli!
Már tudom, miért ilyen sikeres a haditengerészete. Köszönöm!
Még sosem fordultam meg a vidéki Angliában.
Gondolom, kedvelni fogom Cotswoldsot...
lágyan ívelő dombok, szelíd fények.
Drága uram, épp csak egy paraszthajszálon múlt,
hogy elkerülte az a végzet, hogy lelőjék.
Attól tartok, politikailag lehetetlen
a brit kormány számára, hogy engedélyezze az Angliában maradását.
Felvehet három tisztet és 12 szolgálót,
hogy elkísérjék a száműzetésbe.
A száműzetése Szent Ilona szigetére korlátozódik,
ahol Hudson Lowe kormányzó és családja felügyelete alatt lesz.
Szent...
Ilona. Egy apró sziget.
Valójában inkább csak egy szikla.
Afrika partjaitól kicsit több mint 1600 kilométerre.
Azt hallottam, hogy nagyon szép, nyugodt. Lesz ideje elmélkedni.
A levelezését figyelni fogják,
a jelenlétét naponta kétszer ellenőrzi a beosztott tiszt.
Értem.
Ha brit földre lépnék,
akkor az önök törvénye megengedné, hogy itt álljak bíróság elé.
Ezt ön megtagadja tőlem.
Arról se feledkezzünk meg, hogy én is csak ember vagyok!
Ön felejtette el, uram.
Istenségnek hitte magát.
Én sosem mondtam effélét.
SZÁMŰZETÉS SZENT ILONA SZIGETÉRE 1815. OKTÓBER 15.
Kötélzetet igazítani! Vitorlákat felhúzni!
A fedélközbe!
Mihez kezdesz most? Borzasztó, hogy egyedül látlak.
Eljössz hozzám? Meg fogok bocsátani?
Én édes, konok császárom!
Elengedtelek, és hagytam, hogy tönkremenj.
Legközelebb én leszek a császár,
és azt teszed majd, amit mondok.
Nos, igazad volt.
Minden éjjel fohászkodom, hogy lássalak álmomban.
És amikor látlak, elfordulsz.
Pontosabban!
Lassítsatok!
Először tisztelegjetek egymás előtt!
És engedjétek le így!
En garde!
Bal láb hátul.
Igen.
Aztán jöhet két támadás.
Prime és seconde.
Igen?
Fogd csak!
Nagyon jó.
Így sokkal jobb!
Lányok, mi Franciaország fővárosa?
Párizs.
És Oroszországé?
Pétervár. És előtte Moszkva.
Moszkva. És ki égette porig Moszkvát?
Nem tudom, uram.
Én.
Én úgy tudom, uram, az oroszok tették, hogy megszabaduljanak a franciáktól.
Ki mondta ezt neked?
Köztudomású, uram.
Eredjetek! Eredjetek játszani!
En garde!
Elmondhatom, mi vár rád nálam?
Titok. Majd megmutatom, ha megérkeztél.
Jöjj hozzám, Napóleon! Próbáljuk meg újra!
BONAPARTE NAPÓLEON 1821. MÁJUS 5-ÉN HALT MEG,
6 ÉVNYI SZÁMŰZETÉST KÖVETŐEN SZENT ILONÁN.
KATONAI PÁLYAFUTÁSA SORÁN 61 CSATÁT VEZETETT...
TOULON: 6000 HALOTT MARENGO: 12 000 HALOTT
AUSTERLITZ: 16 500 HALOTT BOROGYINO: 71 000 HALOTT
WATERLOO: 47 000 HALOTT (EGY NAP ALATT) OROSZORSZÁGI HADJÁRAT: 460 000 HALOTT
1793 ÉS 1815 KÖZÖTT: TÖBB MINT 3 000 000 HALOTT
UTOLSÓ SZAVAI A KÖVETKEZŐK VOLTAK...
FRANCIAORSZÁG...
HADSEREG...
JOZEFINA
LULUNAK
A feliratot fordította: Binder Natália