STRATENÉ MESTO
Bola si neuveriteľná.
Srdce mi šialene búcha.
Aj ja som to cítil.
Vďaka tvojej brutálnej sile, Dash,
a znalosti starovekej aramejskej matematiky…
Prosím ťa. Toto nemá nič s mojimi dvoma doktorátmi
a titulom z genderových štúdií,
toto všetko je len vďaka tebe, doktora Lásková.
V skutočnosti
som neverila, že nájdem Stratené mesto D.
Voľte svoje slová opatrne.
Budú vaše posledné.
Priviedli ste ma k hrobke kráľa Kalamana
a legendárnej Ohnivej korune jeho kráľovnej.
Ja teraz budem veľmi bohatý
a vy dvaja veľmi mŕtvi.
Moment. To sú vaše hady?
Nie, tie už tu boli.
Stovky hadov v tomto chráme čakali,
kým prídeme?
- Kto ich kŕmi? - Čo tu žerú?
Prečo hryzú toho chlapa? Ako to? Nie sú vycvičené nehrýzť poskokov?
No…
Už len počet hadov na jeden chrám…
Toto je blbosť. Vymazať.
Ale aspoň moja postava funguje.
Vymazať.
Stále máš príbeh.
Vymazať.
To som ja, Beth.
Nerada sa opakujem, ale som tvoja vydavateľka.
Neviem sa dočkať poslednej kapitoly.
Ale netlačím na teba. Vlastne hej.
Tak akurát, aby si mala motiváciu, ale nie stres.
Ty to zvládneš!
VEČERA
Ďakujem.
Zase ja.
Na knižné turné je všetko pripravené.
Chýba nám už len kniha.
Mám pocit, že ju nechceš dopísať,
lebo nechceš vyjsť z domu.
Viem, že tých päť rokov od Johnovej smrti bolo ťažkých
a že by si najradšej žila vo svojej vani
a popíjala Chardonnay s ľadom.
Ale, moja, čaká na teba celý veľký svet
a turné sa už nedá zrušiť, takže sa snaž.
Ľúbim ťa, čau!
Musíme ísť ďalej.
Pozrime sa, čo je za tými dverami.
Ale čo ak tam nič nie je?
To sa dá zistiť jediným spôsobom.
„Vtedy si Lásková uvedomila,
že jej vytúžený poklad je naveky stratený
a jej dobrodružstvá sa skončili.“
To sa mi nezdá.
Ale je to tak.
Toto je koniec.
Nuž, John,
poďme na to.
Dulcius ex asperis.
Loretta Sageová Stratené mesto D
Dobre, moja, šou sa začína.
Si si tým istá?
Mám to zarezané vzadu aj vpredu.
Som ako bifľošská krasokorčuliarka.
Sexi. Bomba. Žeriem to.
- Ako sa mám hýbať? - Nechytaj to.
- Nechytám. Vyťahujem si to. - Prestaň.
Vytiahni si to teraz, nie na pódiu.
A hotovo. Dobre, stačilo.
Fakt musím mať trblietavú kombinézu?
Len dve hodiny. A nepoškoď ju, je požičaná.
Dnes všetci nosia flitre.
- Prečo ma fotí? - To je Allison.
Naša nová manažérka sociálnych sietí.
Pomôže nám osloviť mladšie čitateľstvo.
Čiže tridsiatničky, ktoré by chceli mať 20.
Ako?
Prebrala som vaše profily, takže ráno ste tweetli:
„Kde sú moje baby? Uvidíme sa v Sále G o piatej.
#ShawnMendes.
#NeviemSaDockat.“
Takže sa zabavíme. Ide sa.
Potrebujeme ľuďom pripomenúť, že žiješ.
Vedia, že žijem.
A pripomenúť im, prečo to boli bestsellery.
Medzi romantikou.
Áno, a to je najvýnosnejší literárny žáner.
Ale predpredaj zatiaľ zisky nepriniesol.
Tu sa správy šíria ústnym podaním.
Chceš ústne podanie? Počúvaj:
„Nie mesto je stratené, ale autorka.“
„Bez lásky.“ „Bez vášne.“
„Dávno za zenitom.“ A… „Najhoršia fiktívna história.“
Knižné turné všetko zmení, jasné?
Pripomenieme fanúšikom, prečo ťa milujú.
Je to skutočná história. Len ju okorením troškou nahoty.
V histórii je kopa nahoty.
Hĺbkové pátranie.
Erotické skúmania.
Nájdu Lásková a Dash vzácnu Ohnivú korunu kráľovnej Tahy?
Vydajte sa s nimi na výpravu.
Chcem s tebou niečo prebrať.
Je tam plno.
Viem, ako toto neznášaš,
tak som ti na dnes pozvala Alana.
- Čože? - A aj na turné.
Prosila som ťa, žiadne akcie s Dash… Alanom!
- Poníži ma. - Neponíži.
Ďakujem. Robíte to skvele. Ďakujem vám.
Pomôžem ti s tým.
Je chodiaca reklama na sprchový gél. Stále sa všade leskne.
A ešte sa nestalo, že by neodhodil košeľu.
- Bodaj by. - Už je tu,
takže sa správaj ako veľká a choď.
Nemrač sa, nepreháňaj a nenuď ich odbornými kecami.
Áno! Ideme naživo!
Áno, fanúšikovia Láskovej!
S radosťou vám predstavujem
oceňovanú autorku Lorettu Sageovú!
- Nezvládnem to, nie som pripravená. - Vážne?
Kryjem ti chrbát. Zvládneš to. Daj im, čo chcú.
- Ale oni nechcú mňa. - Už aj tam choď!
Ahoj, ako sa máte? Rada vás vidím. Ďakujem.
Vysadnite.
Vysadnite. Tak šup.
Vycentrujte sa.
A teraz chvíľa, na ktorú všetci čakáte.
Najsexi,
najvplyvnejší idol celej generácie.
Nepreháňajte.
Rovno z dvadsiatej obálky Angely Láskovej:
Dash McMahon!
- Ukloň sa. Milujú ťa. - Už som sa. Už som sa.
Tak poď, držím ťa.
To ste si nacvičili?
Milujem tú chémiu medzi vami a priznávam sa,
milujem aj túto knihu.
Ďakujem.
Ale niečo prezradím.
Má odvážny koniec, keď do tej hrobky nevošli.
Čo vás k tomu viedlo?
Táto kniha je pre mňa osobne výnimočná.
Ani neviem vyjadriť, čo pre mňa znamená,
že Loretta, neobyčajná slovná spisovateľka,
pomenovala knihu po mne.
Stratené mesto Dasha.
Stratené mesto D.
Ale to D znamená niečo iné.
- D znamená Dick, nie? - Nie.
Je to podľa starovekého kmeňa Dapocagihu-disfem-ica.
Európski kolonizátori to nevedeli vysloviť…
Toto ich nezaujíma.
…tak to skrátili.
Veľmi zaujímavé.
Čo keby sme dali priestor otázkam z publika?
- Tu, fešáčik! - Áno.
Dash, aká je vaša obľúbená romantická scéna?
Ja by som rád vedel, akú má Loretta obľúbenú romantickú scénu?
Ó, pikantné.
Keďže som sapiosexuálka…
To je to s tými hadmi…?
Nie. To znamená, keď niekoho
priťahuje intelekt alebo inteligencia.
Aj ja som.
Vážne?
Dash! Strhni si košeľu!
Nie, to dnes vynecháme. Sme tu kvôli Lorettinej knihe.
Máte otázky na Lorettu?
Áno, očividne mladá študentka? Čo sa ma chcete opýtať?
Mohli by ste Dashovi strhnúť košeľu?
Nie, toto už nerobíme. Prepáčte.
Strhnúť! Strhnúť!
Isteže. Samozrejme. Urobím to.
Vidíte to, čo ja?
- Nemusíš to robiť. - Musíme.
Dáme im, čo chcú.
Áno. Dáme im, čo chcú.
Dámy a páni, nech sa páči.
Lebo Stratené mesto D je Dashovo posledné dobrodružstvo.
Ak vyjde ďalšia kniha, začne sa tým,
že Lásková dostane tragickú správu
o jeho predčasnej smrti.
Čo?
- Prepáč. Moje hodinky. - Vydrž.
Neťahaj.
Vyriešim to. Nehýb sa.
Nie, stiahneš ju.
Strhneš mi parochňu. Nemôžeš…
Preboha.
Preboha. Prepáč.
Prepáč mi to.
Pozývam vás na súťaž kostýmov o šiestej.
„Ak vyjde ďalšia kniha?“
Do tohto turné som investovala všetko, jasné?
Ja už asi nemám v sebe ďalší príbeh Dasha a Láskovej.
Ako Dash zomrie?
- To tie hady? - Nie.
Ja musím niečo zariadiť.
Vy máte o desať minút interview.
Spravíte mi láskavosť, a ako dvaja dospelí tam pôjdete sami?
Ďakujem vám.
Zomrie na stafylokokovú infekciu?
Je to stafylokok, vedel som to!
Pozri, chápem, ak potrebuješ pauzu.
Ale nemôžeš ma zabiť, jasné?
Nerada sa pýtam, ale vieš, že ty nie si Dash, však?
Dash je vymyslená postava.
Dash?
- Vďaka. - Ďakujem.
- Loretta, tadeto. - Podľa mňa tadeto.
Nevidíš, aký je pre nich Dash dôležitý?
Je dôležitý pre teba.
Nie. Teda áno, ale aj pre ľudí.
- A čo Beth? - Beth to prežije.
Nájde si kopu mladých autorov so skvelými nápadmi.
A ty sa môžeš ladne preniesť
do fázy modelingu s košeľou na sebe
a ja môžem mať pokoj.
A všetci budú šťastní.
Nie, je to tadeto.
Podľa Beth ani nevychádzaš z domu.
To neznie veľmi šťastne.
Musíš vyraziť do sveta, naplniť sa novými zážitkami.
Už som plná. Úplne naplnená.
Prečo chceš sedieť sama doma, keď môžeš vidieť svet?
Ísť do antického Grécka.
Ako môžem ísť do antického Grécka?
- Aha, bojíš sa lietať. - Nie.
Ale antické Grécko je minulosť.
Presne ako Dash.
Vieš, kto je ešte zaseknutý v minulosti? Ty.
Bojíš sa ďalšej bolesti, tak si prestala žiť.
Si ako ľudská múmia.
Nechcel som…
Múmie sú ľudia.
Debilný… Dočerta.
Prepáčte. Pozbieram to. Nerozhadzujem smeti. Verte mi.
Prosím vás, zavoláte mi odvoz?
Ďakujem.
Pristavte auto.
Kto vyhodil strojček?
Pred ňou nikdy nič nepoviem správne.
Som nervózny, lebo ona len otvorí ústa
a už sa z nich rinie encyklopédia krásot a ja nikdy…
Viete, že ma chce zabiť?
Ja len potrebujem tie paradajky.
Máte pravdu. Jasné.
Ospravedlním sa jej. Ďakujem.
- Pekne ďakujem. - Niet za čo.
Loretta Sageová. Áno.
Ahoj.
Nechcela som zdieľaný Uber.
Niekto vás chce spoznať. Hneď vás vrátime.
Loretta!
Loretta?
- Vravíte Loretta? - Áno.
- Sledujte to SUV. - Nie.
- No tak! - Nie, nie.
Už nepomáham pekným neznámym. Raz stačilo.
Čo je toto? 96 hodín? Som unášaná?
Už ste ma predali?
Predali ste ma jemu?
- Prestaňte. - Ale nie. Pôsobí to desivo?
Prosil som vás, nevydeste ju.
Prepáčte mi to prostredie.
Práve som priletel. Mal som z tohto stres.
Nestihol som to tu veľmi upraviť.
Čítal som, že milujete syr, tak tu mám všetky.
To vy mi vypisujete, aby som vám poslala fotku chodidiel?
Nie.
Verte mi, ukážem vám niečo, čo vás poteší.
Ale najprv pár slov o záhadnom lumpovi, čo stojí pred vami.
Volám sa Abigail Fairfax.
Abigail?
Unisex meno ako Leslie či Beverly.
Áno, ale vy ste Abigail Fairfax od tých mediálnych magnátov?
Neprebrali ste práve spoločnosť alebo…?
Nie, to môj brat Leslie. Sme naňho hrdí.
To vám verím, v takom mladom veku…
Možno až primladom.
Ale mňa ten svet nikdy nezaujímal.
Ako iste viete, mojou vášňou
sú veci ukryté pred svetom,
veci, ktoré nemožno vlastniť.
Podľa niektorých som azda zberateľ.
Ale najmä jednou vecou
som úplne posadnutý.
Ohnivou korunou.
A jej vodopádom červených diamantov.
Toto je… skrytá kamera?
Takže ma prekvapilo, keď som vo vašej najnovšej knihe
v záplave erotických radovánok
objavil čosi úžasné.
Chápem. Už je mi to jasné.
Božemôj.
Fakt som si myslela, že ste ma uniesli.
Toto je marketing, však? Vymyslela to Beth?
Výborné, vážne. Úžasné.
Vy s tou pištoľou a fúziskami,
a to vaše: „Nastúpte si.“
Preboha.
A vy v tom zladenom outfite ako G. I. Joe.
Vaša postava archeologičky skutočne prekladala z mŕtvych jazykov.
To ešte nikto nedokázal.
No, nikto to zatiaľ ani neskúsil.
Je to tak? Hovorím to správne?
Okrem vás, však?
Okrem mňa!
Áno, ukázalo sa,
že Loretta Sageová ako mladá študentka napísala dizertačnú prácu
o mŕtvou jazyku D spolu s budúcim manželom,
a snívali, že nájdu Kalamanovu hrobku a Ohnivú korunu.
Mrzí ma, že ste prestali s výskumom, keď zomrel.
Ale každopádne to znamená,
že ste mi zostali len vy.
Zostala som vám na čo?
Poďme na to.
Čo je to?
Som presvedčený, že opisuje presnú polohu Kalamanovej hrobky,
v ktorej leží Taha a jej drahocenná koruna.
Ak je toto pravé, aj tak
musíte objaviť celé mesto,
ktoré sa ešte nikomu nepodarilo nájsť.
Ja som ho našiel.
Na ostrovčeku Isla Hundida v Atlantiku.
Ale nedarí sa mi nájsť Kalamanovu hrobku.
V ruinách sme našli iba tento útržok pergamenu.
Potrebujem niekoho, kto tie symboly rozlúšti.
Potrebujem vás.
- No… - Slečna Sageová,
určite nechcete, aby sa váš príbeh skončil takto.
Nám obom prekazila sny smola.
Či v mojom prípade braček pätolizač.
Ale teraz máme šancu všetkým ukázať.
Poďte so mnou… na ostrov.
Preložte tieto symboly a pomôžte mi nájsť Ohnivú korunu.
Povedzte si cenu.
Musím to úctivo odmietnuť.
Nuž…
Netvrdím, že nie som sklamaný.
Ale chápem, ako sa cítite.
Dovolíte nám aspoň vás odviezť?
Nie, ďakujem. Zavolám si odvoz a…
Vy ma nepočúvate. Je to naliehavé a my…
Polícia vraví, že vyhlási pátranie…
- Pátranie. - …po tom SUV.
- Ale je tu pravidlo 24 hodín… - Pravidlo?
- …a nič nespravia… - Čo FBI a CIA?
- Máme volať políciu. - Loretta je určite okej.
Na výške sa stratila moja kamoška Nicki.
Všetci panikárili.
Ale nakoniec bola vo svojom aute.
Síce mŕtva, ale našli sme ju. Nezmizla.
Čo keby sme najali súkromné očko
alebo súkromnú ochranku, alebo…
A čo záchranný tím ako vo filme?
Ale kto to robí? Bývalí vojaci, nie?
Áno. Asi mám niekoho, kto by nám vedel pomôcť.
Bol som na meditáciách a bol tam jeden tréner.
Mali ste vidieť, ako ten meditoval.
Bol v námornej pechote.
Trénuje špeciálne operácie. Ako sa len volá?
Áno. Jack Tréner.
Tréner sa volá Jack Tréner?
Tak si ukladám ľudí. „Janice mama“,
„Larry tĺk“, „Stacy prdel.“
A on robí presne toto. Hľadá ľudí.
Ak nám niekto môže pomôcť, tak on.
- Jack Tréner. - Fakt sa volá Tréner.
Ahoj, tu Alan z „Dotkni sa svojho vnútra“.
Z toho meditačného kurzu.
Takže, našu kamošku Lorettu uniesli
a nikto nám nechce pomôcť.
Ako dlho je nezvestná?
Asi dve hodiny.
Kto je tam?
Tu je Beth. Som Beth.
A ja Allison, pane.
Má prístroje s pripojením na wifi?
- Má mobil, hej? - Nie, ja mám jej mobil.
Ale má smart hodinky. Strhla mi nimi parochňu.
Čo ste robili? No nič. Odomknite jej mobil.
Otvorte apku hodiniek.
Stlačte „Nájdi moje hodinky“.
Toto je super. Preto sme ti zavolali.
„Priprav sa na ťažké veci zvládaním ľahkých.“
- To je Oprah či Deepak? - Lao C' z Tao te ťing.
Preboha.
To je v Atlantiku.
- Je v lietadle? - Ako to vieš?
Tak rýchlo plávať nevie.
Nezdá sa, že ide o výkupné.
Ja tipujem krvavý šport ako v Hrách o život.
Alebo kokaínové hľadanie pokladu z darknetu.
Alebo inú kravinu. Musíme sa pohnúť.
- Ako vám zaplatíme? - Kryptomenou. Cez Cash App.
Je späť do 48 hodín, inak ďalšia záchrana zdarma.
Kto potrebuje ďalšiu záchranu?
Viac ľudí, než myslíš.
- Potrebujem jej mobil. - Prinesiem.
Daj vedieť, kde pristane. Počkám ťa tam.
Ahoj.
Kde som?
V mojom lietadle.
Pekné, však?
Sedadlá sú z kože mamy lamy.
No, ja vystupujem.
Odviažte ma!
To je bezpečnostný pás.
Dali ste mi chloroform? To sa fakt robí?
Nie náhodou je to klasika.
Mám telo ako opité.
O chvíľu to vyprchá. Prepáčte.
Nešlo čakať, kým sa rozmyslíte.
- Stačilo hry na želatínu. - Dochádza nám čas.
Sopka pri vykopávkach má vážne zažívacie ťažkosti.
Obávam sa, že keď vybuchne, zničí, čo zostalo zo Strateného mesta.
Bože, nefungujú mi nohy.
Takže máme poslednú šancu nájsť hrobku a korunu.
Preboha.
To nič, len klesáme na pristátie.
Ale je to začiatok najväčšieho dobrodružstva vášho života.
Vitajte v Stratenom meste.
Ako ste ho našli?
Mesto postavili na lávovom dóme.
Keď sa sopka prebrala, naplnil sa lávou,
a pochované veci vyšli na povrch.
D sa samo odhalilo.
- Celé mesto? - Nie, nie. Len vršok.
Keď som sa dopočul o ruinách, hneď som to tu kúpil.
- Celé nálezisko? - Nie, ostrov.
Južnú polovicu. Za dobrú cenu, lebo tadeto tečie láva.
Už tu kopeme rok.
Človek neunesie spisovateľku v prvý deň.
Áno, to sa hovorí.
Rafimu sa to nepáči. Však, Rafi?
Vraj zneucťujeme jeho dedičstvo.
Ale na ostrove veľmi nie je iná práca, čo, Rafi?
Žobráci si nemôžu vyberať.
Už žiadne lahôdky, chápem.
Prosím vás, nie som netvor.
Keby niečo, len zakričte.
Jednu ruku jej nechajte voľnú. Musí prekladať.
A čo potom?
Vážne by som ocenil, keby ste pochopili,
aká je to pre nás skvelá príležitosť.
Verím, že ten text uvádza presnú polohu hrobky.
Je to znakové písmo.
Ako klinové písmo alebo hieroglyfy.
Takže ak máte iné dokumenty na porovnanie…
Smola.
Našli sme nejaké rytiny pri vodopáde,
ale tie sú nanič.
Len obrázky žien.
Počujte, tiež by som chcel, aby nám váš mŕtvy manžel archeológ
mohol pomôcť, ale nemôže, takže…
Zažiarte, Loretta, autorka erotických románov.
Prídu po mňa.
Kto presne?
Vaša kopa mačiek?
Nemám mačky.
To je ešte žalostnejšie.
Mám škrečka, sviňa!
Máte škrečka-sviňu?
Nie, je tam čiarka… Kašlite na to.
Stavím sa, že váš brat nemusel nikoho uniesť.
Rád ťa vidím.
- Mobil. - Jasné.
Čo je?
Napadlo mi, že by som šiel s tebou.
- Prečo? - Pomôžem ti.
Ovládam oživovanie. Nejaké karate. Mám certifikát CrossFit.
Dobre, počkaj!
Je to moja vina.
Nie ten únos a tak, ale…
Povedal som jej hnusné veci a mrzí ma to
a musím to vziať späť.
Že je ľudská múmia.
Múmie sú ľudia.
To už viem. Hej.
Je to tak.
Prosím ťa.
Dobre, Alan, ale nie som za teba zodpovedný.
Jasné, hej.
- Zostaneš v aute. - Hej.
- V aute. - V aute.
- Po celý čas. - Po celý čas?
Po celý čas.
Super!
Toto je moje.
Vážne? Na takýchto jazdí námorná pechota?
„Len hlupák si vyberá koňa podľa jeho farby.“
Jasné. Tao te ťing?
Nie, plagát v požičovni áut.
Ďakujem.
Čo? Čo je?
Chcel som vás pozvať na raňajky,
ale očividne ešte máte veľa práce.
Moment, moment.
Moment, moment, moment.
Podľa mňa sa tu píše:
„odpočívajú“ alebo „odpočinok“.
Takže: „Kalaman a jeho poklad…“
Potom tam niečo chýba a potom „odpočívajú“, „odpočinok“
a niečo o slzách. Takže tak.
Odpočívajú kde?
To sa tu nepíše. Nepíše sa to tu.
Slečna Sageová, musíte sa viac snažiť.
Tak nabudúce neunášajte autorku ľúbostných románov.
Toto nemalo byť také ťažké!
Nehľadáme hrob nejakého nímanda,
ale pomník veľkému človeku!
Kalaman bol ambiciózny, mocný,
prvý, kto postavil mesto v Atlantiku.
Jeho poddaní k nemu vzhliadali.
Postavili by mu pyramídu, zikkurat. Vežu pre jeho Ohnivú korunu.
A ja len chcem vedieť kde.
Asi ste zabudli, ale chceli ste odo mňa iba preklad.
Preložila som to.
Preložte to znova.
Raz sa na tomto celom zasmejeme.
Aké je to dobrodružstvo!
Mal by som ísť s tebou. Ako posila a pre zážitok.
Tu je to tiež zážitok.
Máš tu prírodu. Rádio.
No hej, ale je pre mňa dôležité, aby vedela,
že som ju prišiel zachrániť.
Prečo? Páči sa ti?
Nie, ale priniesol som jej jedlo a tak.
Keď je hladná, je mrzutá, klesne jej tlak,
a ja to chápem, sám jem päťkrát denne.
Držíš ketodiétu? Vyzeráš na keto.
- Nie. - Jasné.
- Ty to nepotrebuješ. - Čo je?
Bol by som rád, aby si ma nebral len ako modela z obálky.
Alan, ale veď ty si viac. Si moja hliadka.
Môžem ju potom aspoň naložiť do auta a povedať:
„Pšššt, už si v bezpečí“?
Jasné, borec. To ju dostane.
Takže už ideš? Odchádzaš? Ideš rovno na misiu? Okej.
Pospi si.
- Alan? - Čo?
Porušil si slovo.
Pomôžem ti. Dovoľ mi to.
Drž sa pri mne. Nezomri.
Pospi si.
Držím mu hlavu.
Čo s ňou? Proste ho položím.
Nie.
Super!
Tímová práca, hej!
Snaha sa cení, ale ten už bol v bezvedomí.
Už som sa naštartoval.
Len to nerob, keď…
Na sedmičke!
Tréner, on nespí!
Nezdvíhaj sa.
- Ide ti to. - Vďaka.
Kam ideš?
Čože?
Loretta Sageová?
Áno.
Dostanem vás odtiaľto.
- Ako to, že ste taký pekný? - Otec hlásil počasie.
Alan?
Čo tu robíš?
Mimo schodom, zachraňujem ťa.
- Asi myslel „mimochodom“. - Áno.
Zachraňuješ ju tam dole? Podľa mňa je tam okej.
Nie, nič im neber. Pôjdu po nás.
Alan, prečo to stále robíš?
A ty? Mal som ho.
Už je to protivné. A zbytočné.
Chcel som jedného dostať.
Mohli by ste ma odviazať zo stoličky?
- Nemáme čas. - Nemáte čas?
Doteraz ste kecali.
Mali by sme ísť.
Prečo to tu vybuchuje?
Pšššt, už ste v bezpečí.
Ako to, že ste taký pokojný?
- To bola moja hláška. - Tak.
- Čo? - To je reiki?
- Liečite ma? - Asi áno.
Ako vraví Lao C': „Pokojnej mysli…“
„…sa poddá celý vesmír.“
Poznám pár citátov, čo sa teraz hodia.
In omnia paratus.
„Pripravený na všetko.“
Nemuseli by ste si zaľúbene pozerať do očí,
akože sa každú chvíľu zamilujete, akoby som tu nebol.
Kto ste?
Chlapík, čo si robí svoju prácu.
A práve sa snaží túto krásnu ženu…
Preboha!
Čo sa deje?
Čo urobíme?
Nič nevidím!
Nepáči sa mi to!
Na!
- Prečo do mňa hádžeš zbraň? - Vážne?
- Odviaž ma zo stoličky! - Nemáme čas.
Pomkni sa! Rob Kegelove cviky alebo dačo!
Čo sú podľa teba Kegelove cviky?
Nie som vnútri! Ešte stále nie!
- Musíš sa potisnúť. - Prestaň!
Bože. Nastúp, nastúp! Štartuj!
Posuň nohu!
- Ktorú? - Obidve! Obe!
Dopredu, dopredu!
- Už idem! Idem! Dobre! - Šoféruj!
Pšššt, už si v bezpečí.
- Pšššt, už si v bezpečí. - Nie, nie som.
Ja krvácam?
- Podľa mňa to nie je tvoja krv. - To je veľa krvi.
Ježkove oči!
- A to je jeho mozog? - Čože?
Myslím, že mám na tvári jeho mozog!
Je to jeho mozog, mám ho v ústach! Ochutnávam mu myšlienky!
Sústreď sa na cestu.
On len rád trénoval ľudí.
- O čom to hovoríš? - Mal ma rád.
Mohol by si zájsť trochu viac vľavo?
Utrieť. Utrieť.
Pozor!
Videla si…?
Nie.
Ale nie, nie.
Toto nie.
Alan?
Ježiškove husle. Si v poriadku? Si v poriadku?
Mohol by si ma z tohto dostať?
- Vyletela si z auta. - To teda hej.
Držím ťa.
Odviažeš ma z tej stoličky?
Jasné, máš pravdu.
To je pilník na nechty?
- Neroztrhneš to? - Ide to.
Keď ti nabudúce hodím zbraň, chyť ju a neuhýbaj pred ňou.
A čo keby si nabudúce zakričala: „Hej, Alan, chytaj“?
A hodila ju až potom?
Vieš, „Na“ je synonymum pre „Chytaj“.
- To nie je syrárium „Chytaj“. - V hovorovej reči áno.
Povieš: „Na“, hádžem ti sveter. „Na“, hádžem ti pero.
A čo tak: „Hej, chytaj! Zbraň!“
Keď chceš niečo hodiť, chytím to, lebo povieš „Chytaj“.
V takom prípade by sme teraz mali zbraň.
Chápeš.
- Opatrne. - Musíme zavolať…
Zavolať pomoc, dostať sa na letisko a preč.
- Šoférujem ja. - Dobre.
Tak zavolaj pomoc.
Kde máš mobil?
Dobre.
- Máte ich, hej? - Blondiaka som dostal.
Loretta.
Čo si myslíte?
Jedného ste zabili. Ale má pri sebe druhého.
A ten je zjavne skúsený, výborne vycvičený
a veľmi nebezpečný.
Takže slečna Sageová povedala, že odchádza,
potom nastúpila do auta a odišla?
- Volali ste jej? - Nemá svoj mobil.
- Ukradnutý mobil. - To nie.
Kde mám lupu?
Pomohla by si Nane?
To s Lorettou by ju rozrušilo.
- Čo je s Lorettou? - Nič. Šla na výlet.
Dobre.
Už bolo načase, aby vypadla z domu.
Takže, Lorrette neukradli mobil, mala som ho ja.
Dala som ho Alanovi a on ho dal trénerovi… Jackovi Trénerovi.
A tak sme vystopovali jej hodinky.
- Kto je Alan? - Dash.
- To je kto? - Hrdina jej kníh.
Nana.
Hej, cundra.
Poďme do izby a poviete mi, ktorú vojnu ste to zažili.
Poďte, zabavíme sa. Pardon, zabavíme sa.
Loretta Sageová sa stratila.
Podľa jej smart hodiniek letela
na nejaký čudný ostrov.
Musíte s tým niečo robiť.
Inak urobím niečo ja a vy budete za blbcov.
To je určite mimo našej jurisdikcie.
Musíte zavolať federálov.
Dobre.
A prihovorte sa u nich za mňa.
- Aj za mňa. - Za nás oboch.
Čo s tým, poskladáš auto?
No… mohli by sme…
Kde máš ten mobil?
V priehradke.
U spolujazdca.
Preboha.
Žiadny mobil, žiadne auto. Zomrieme tu.
- Na. - Čo je to?
Topánky do džungle.
Nie sú síce turistické, ale…
Napadlo mi, že ťa z opätkov budú bolieť nohy.
Lepšie nemám. Sú od Allison.
Ďakujem ti.
A priniesol som ti syr.
- Božemôj. - A musíš piť.
- Ďakujem. - Nemali sklenené,
takže si ju necháme a zrecyklujeme.
Takže zoženieme mobil, zavoláme úrady
a počkáme tu, kým nás zachránia.
Toto… toto je záchrana.
Nikto nepríde.
- Čože? - Ja som záchrana.
Mal som ísť len ja, potom som zavolal Trénerovi.
Odpočívaj v pokoji.
Musíme ísť na letisko. Vidíš túto cestu?
Pôjdeme k nej skratkou cez džungľu.
Vravíš skratkou cez džungľu?
- Áno. - Aha, a vidíš nás dvoch?
Ty nie si Dash a ja nie som Lásková.
Ja som Loretta a ty si Alan.
A džungľa takých ako my zožerie.
A nemienim zničiť kombinézu, je požičaná. Nikam nejdeme.
Nebudeme tu postávať.
Prejdeme cez džungľu,
dostaneme sa na letisko, k telefónu, a vlk bude sýty aj koláč celý.
A aj ho zjeme?
Ak to robíš s koláčom bežne, tak hej.
- Iné sa s koláčom nerobí. - U mňa nie.
Neviem, čo robievaš ty, ale ja ho jem.
Môžeš ho niekomu darovať.
A ten ho aj tak zje.
Každý zje svoj koláč.
A čo tí, čo vyskočia z torty? Tí ju nezjedia, sú v nej.
Preboha.
Prečo ťa uniesli? Pre nejaký čudný sex na štýl 96 hodín?
Bože, ďakujem.
Aj mne to napadlo, ale uniesol ma Fairfax.
- Beverly? - Nie, ten starší.
Ten čudák, čo má vlog, ako hľadá Montezumov poklad.
Čo bol v telke, že vyťahuje Titanic?
Áno, hľadá Ohnivú korunu.
Tak moment. Naozajstnú Ohnivú korunu? Ako je tá v…?
- Takže tie ruiny boli… - Stratené mesto D, hej.
Čože? Robíš si srandu?
To je ako v tvojej knihe.
Takže zažívame dobrodružstvo Dasha a Láskovej.
Čo je to?
Čo ak Fairfax fakticky nájde korunu?
Nenájde.
Kam sa schováme?
Musíme vojsť do rieky.
- Čože? - Musíme ísť v rieke.
Nie, ja nie som na vodu.
Nie si na vodu? Nechcem, aby si s ňou randil.
Moje telo a voda vážne nejdú dokopy.
A čo zomieranie?
Neboj sa, mám ťa.
- Viem plávať. - Dobre.
- Kam ideš? - Na druhý breh.
Treba zostať vo vode.
Pre Rok v buši som naštudovala vodné krytie.
Vo vode stratia stopu.
Prečo je tu teplá? Ty cikáš?
Proste to oboplávaj.
Myslím…
Myslím, že sme ich striasli.
Nebolo to také hrozné. Hej.
- Nepanikár. - Prečo?
- Nepanikár. - Nie.
To nehovor. Už ma chytá panika.
Máš niečo na chrbte.
- Nekrič. - Čo je to?
- Nekrič.
Aj ty máš také?
Prečo ty žiadne nemáš?
Asi ich odplašila tá kombinéza.
- Daj ich dole. - Preboha.
Nedotknem sa tých krv-cicajúcich sliziakov.
Nemôžeš ich odfrngnúť?
- No tak. - Strhni ich a zahoď.
Ty ich strhni a zahoď!
- Nemôžeš ty? - Strhni ich!
Nedotknem sa ich. Asi odpadnem.
- Vycicajú mi dušu. - Pokojne.
Nerob ten zvuk.
Koľko ich tam mám?
Nie veľa.
Mám pocit, že je ich kopa.
Hrozne veľa.
- Svätá Matka Božia! - Prečo sa modlíš?
Je to zlé? Nemôže to byť také zlé. Koľko ich je?
Žiadna sláva.
Úplne ma vycicajú.
Len mlč. Musím si čupnúť. Vydrž.
Cítim, ako ma úplne vysávajú.
Zostane zo mňa len prázdna zošúverená koža.
Nepovedz ocovi, ako som zomrel.
Povedz mu, že som zápasil s anakondou mečom alebo také čosi.
Som ako krvavý džús v krabičke. Úplne ma vycicajú.
Prečo ich mám na zadku?
Ako keď vyťahujem sardely zo šalátu.
- Nie je to také hrozné. - Sardely?
Prečo teraz spomínaš jedlo?
Nájdi ich kráľovnú a skoncuj to.
Dobre. Už ťa len pozriem spredu.
Ja sa nemôžem pozrieť.
Je to zlé?
- Fíha. - Čo je? Hovor.
Vieš, človek to čaká, akože, vie to, a…
A zrazu je to tu a…
- Chápeš, pre niekoho sa nadchneš… - Čo?
- Teda, ja som nadšená z každého. - Prečo si nadšená?
No, vieš, ľuďom všeličo napadne,
ale nevedia to, však?
Nevedia nič, až to zrazu vedia,
a potom vedia niečo, čo predtým nevedeli.
Mám tam pijavice či nie?
Tvoj chrabrý bojovník visí v pokojnom osamení.
Čože?
Si v pohode.
Bola si fakt odvážna. Prečo mi tak šli po zadku?
Čo si to spievaš?
To mi spievala abbi, keď som bol malý.
„Keď vyciciaš život z ostrova,
ostrov vycicia teba.“
Babka ti spievala o tom, ako ťa vycicia ostrov?
V preklade to nie je bohviečo.
Môžeš mať syndróm fantómovej pijavice?
Nekladú vajíčka, že?
Kráľovná Taha?
„Kráľ Kalaman a jeho poklad odpočívajú…
odpočívajú… v studni nekonečných sĺz.
Odpočívajú v studni nekonečných sĺz.“
- Čo to znamená? - Loretta!
Skoro ma porazilo.
Kam si šla?
Čo je to?
Neviem, ale možno sa tu schádzali?
Vieš si predstaviť, že si tu,
presne tu vtedy dávno?
Aké príbehy si rozprávali?
Určite sa tu odohral kusisko histórie.
Zahnali nás do kúta.
Musíme vyliezť hore.
Nevidíš, čo mám na sebe? Trblietavú kombinézu.
Inam sa ísť nedá, len hore. Poďme.
Na toto som pristará.
Nie, si krásna.
Nevravím, že nie som krásna. Vravím, že som na toto pristará.
Ja viem sedieť a rozmýšľať, a jesť, keď mi to nemyslí.
Na toto by sa ti hodili lepšie topánky.
Ty si mi ich priniesol.
Ja už nevládzem.
Toto mi vážne nejde.
Ale áno, pokračuj.
Cítiš sa takto istejšie,
ale musíš ísť ďalej.
Nemôžem. Nemôžem.
- Cítiš to? - Čo mám cítiť?
Je to predátor? Valiaci sa oheň?
Poriadne sa nadýchni.
Nič necítim!
Nadýchni sa zhlboka.
Dobre.
- Výborne. - Dobre.
- Zmanipuloval si ma. Ďakujem. - Hej, trochu.
Trochu ti pomôžem, dobre?
- Raz, dva, tri, poďme! - Čo to robíš?
Vylez odtiaľ.
- Nezatínaj svaly. - To moja ehm-ehm.
Vez sa na hlave. Preberaj rukami. Vez sa.
Si skvelá.
Prepáč mi ten pichľavý účes. Ešte kúsok.
Dulcius ex asperis.
Čože?
Ale nič.
To sme si len s Johnom hovorievali,
keď sme dokončili niečo veľké,
napríklad vykopávky alebo rukopis.
Je to po latinsky. „Po ťažkostiach je všetko sladšie.“
Ako je…
Ako je po latinsky „Loretta je frajerka“?
Fakt som frajerka. Vyliezla som na horu.
Bože, keby to tak videla Beth!
- Bože, Beth. - Kvôli Beth sa netráp.
Určite po nás vyslala celé námorníctvo.
Chápem, chceš ísť osobne za úradmi na ostrove,
ale neboj sa, udržujem Lorettine profily na sieti aktívne,
práve som tweetla: „Vážne ma uniesli?
#FML @ShawnMendes, #ShawnMendes.“
Cestujete sama?
Áno, sama. Som single.
Tak by to mohlo vyjsť.
- Dobre! Počúvam. - Najprv do New Yorku,
odtiaľ do Guiney, tam nasadnete na hydroplán.
Na čo?
- Malé lietadlo. - Stiesnené.
Fajn. Beriem to.
- Alebo sa vráť domov. - Vďaka.
Nemáme niečo horľavé? Všetko je mokré.
Čo tu máš? Čo máš v taške?
- Všeličo. - Čo robíš?
Masky na tvár.
Boli v darčekovom koši.
Vzal si do džungle voňavú sviečku?
Tú mi dala mama.
Čudný darček na Deň matiek.
Mama ti dáva darčeky na Deň matiek?
Eukalyptovo-rozmarínový olej.
Vonia pekne.
Dobre, dobre.
Áno!
Spravila som oheň!
- Vážne pôsobivé. - Veľmi pekný oheň.
Kto by si to pomyslel.
Aha, vyzliekaš si tričko?
To nevyzerá veľmi dobre.
Si v poriadku? Tvoj chrbát.
Áno. Preto nie som na vodu.
Mám po nej telo ako pubiš tvár.
Máš na to niečo? Nejakú masť?
Mám. Teda mal som.
V takej maličkej fľaštičke.
Takže toto. Prepáč.
Bože, to ma mrzí.
To nič.
- Počkaj, poď sem. - Čo?
Sadni si.
- Len si sadni. - Sem?
Nemusíš sa toho dotýkať.
Dotkla som sa tvojich sliziakov…
Tých pijavíc.
Asi to bude trochu studené.
Prepáč.
Prepáč, prepáč.
Takto by mohol zomrieť Dash.
Na príšerný ekzém, to je fakt sexi.
To by som zvládla.
Vážne?
Tak dobre,
ako by si to napísala?
No…
„Zohrieval ich aromatický oheň…“
Dobrý začiatok.
„Láskovej ruky skúmali…
členitú krajinu…
Dashovho tela.
Známy terén zrazu
pôsobil vzrušujúco s každým…
…s každým šarlátovým okrajom.“
A to ju…
to ju neodradilo?
Nie.
„Lebo na každej kontúre svalu
Lásková objavovala ďalšie písmeno
jazyka, ktorým hovorili iba ich telá.“
A čo hovorili ich telá?
„Ber si ma,
ber si ma,
ber si ma.“
Čo povieš?
Bolo to dobré.
- Myslím chrbát. - Fajn.
- Určite? - Hej.
Tiež som myslel chrbát. Tuto.
Zásoby.
Je mi zima. Asi si… pôjdem ľahnúť.
- Dobre. - Si okej?
Hej, som olej… okej. Som okej.
Nie som olej. Som okej pri ohni.
Dobre. Fajn.
Nenútim ťa, ale ak ti je zima,
asi sa sem vojdeme obaja, ak chceš.
Obaja?
- Iba ak chceš. - Hej, to znie…
Dobre. A ako?
- Vlez tam a… - Nie, najprv ty.
V tejto situácii majú rozhodne dámy prednosť.
Ale ruky držíme vonku a budeme zadkami k sebe.
Ruky von, zadok na zadok.
- Čo mám robiť? - Len si tam sadni.
Najprv si sadnem? Som tam.
Si ťažký. Prevrhneš nás ako výletnú loď.
Dobre, pozor. Počkaj, ešte tam nie som.
Prečo tu musím zapájať brušné svaly?
Čo keby si sa povrtel?
- Neviem dýchať. Nedýcham. - Si okej?
Moja tvár.
Ruky von, zadok na zadok.
Výborne!
No tak.
Do toho, nech to počujem!
Pekne nahlas zatlieskajme Lorette!
Zaslúži si to!
Geriatrická ženská vás v džungli povodila za vtáka.
Výborne, Loretta.
Šéfe, už zomierajú ľudia.
Nemyslíte, že to zašlo priďaleko?
Fakt to stojí za to?
Mám na dosah nedosiahnuteľné veci.
Čosi výnimočné, čo žiadny národ,
žiadny imperátor, žiadni pätolizačskí bratia nikdy nemali.
Legendárnu Ohnivú korunu.
Takže áno.
Rozhodne si myslím, že to stojí za to.
Prepáčte!
Pane, potrebujem sa dostať na prípoj.
Nelietame.
Pilot je chorý. Príďte zajtra.
Nemôžem, musím letieť dnes.
Dnes sa musím dostať na Isla Hundida.
Dva životy sú v stávke.
Príďte zajtra.
- Prepáčte, slečna? - Áno?
Nemohol som nepočuť, že máte rada stávky.
Asi to vyznie trošku šialene,
ale aj ja mám rád stávky.
- Čože? - Tiež mám rád stávky.
Nechceli by ste, čo ja viem…
Nie. „Dva životy sú v stávke.“
Musím sa dnes dostať na ostrov.
- Áno. To je ešte vážnejšie. - Extrémne.
Nuž, tak vám asi môžem pomôcť.
Mám nákladné lietadlo.
Keď dokončím rozvážku, zaskočíme na váš ostrov.
Niečo sa vás opýtam a odpovedzte pravdivo.
Zavraždili ste už niekoho?
Nie!
Neviem, či vám verím, ale niečo vám poviem,
ak pomyslíte na moju vraždu, uisťujem vás, že vás zavraždím prvá.
Bude mi potešením.
Ste čudný. Poďme.
„Kráľ Kalaman a jeho poklad odpočívajú v studni
nekonečných sĺz.“
Čo je to?
Ale, to len… teda, nie je to…
Nie je to to, čo si myslíš.
Takže to nie je Fairfaxov útržok starovekého pergamenu?
Aha. Tak je to to, čo si myslíš.
Myslel som, že máš viac rozumu.
Takto nám Fairfax nikdy nedá pokoj.
Čo si si myslela?
Sopka môže tú hrobku pochovať skôr, než sa k nej dostaneme,
než ju zachováme pre históriu.
O toto ti ide? To mi nikto nepovedal. Kedy si mi to chcela povedať?
Prečo by som mala?
Sme v tom spolu. Zachraňujem ťa.
Vieš, že nie si Dash, však?
Nechodíš na bielom koni zachraňovať ľudí.
Ty… sa sprejuješ samoopaľovákom a stojíš pred ventilátormi,
čo je pre teba super.
Ako by si mohla tušiť, aký som naozaj?
Poznám ťa. Si pekná otvorená kniha.
- Tak kto som? - Vážne?
Dobre.
Bol si kráľ plesu a vďaka vzhľadu si sa dostal do L. A.,
ale došlo ti, že naj fešák v nejakej diere
ešte nie je hviezda.
Až raz žena, ktorej nevydali
knihu o španielskej kolonizácii, sa rozhodla písať romantiku
a vybrala si ťa na obálku.
Našťastie pre oboch sa z jej kníh stal hit.
Ona ďalej písala svoj brak, ty si ďalej pózoval,
ani jeden z nás sa nestal tým, v čo dúfal.
A potom obaja zomrieme v džungli
na jednom z atlantických ostrovov, o ktorom som pred rokmi písala.
Však?
Som zo Sarasoty.
Nie z diery.
Vyrastal som s mamou a dvomi sestrami.
A áno…
začal som s modelingom, lebo som chcel odísť.
Nenapadla mi iná práca, s ktorou by som sa dostal na všetky miesta,
o ktorých som sníval.
Až do Los Angeles,
kde som pózoval na obálku tvojho románu.
Tak som sa hanbil, že ma uvidia kamoši
s tou parochňou na tvojej knihe,
že som sa im celé mesiace vyhýbal.
A potom…
som kráčal domov
a jedna pani vykríkla: „Dash!“
Pribehla ku mne celá šťastná.
A vtedy mi napadlo: „Ako sa môžem cítiť trápne pre niečo,
z čoho sú ľudia takí šťastní?“
Loretta, rob si, čo chceš.
Ak už nechceš písať, nepíš.
Ale neznevažuj ľudí, ktorí milujú tvoje knihy, a nenazývaj ich brakom.
To voči nim nie je fér.
Vieš, čo je ironické?
Myslel som, že práve ty nebudeš súdiť knihu podľa obalu.
Súdiť knihu podľa modela na obálke.
Alan?
Alan!
Sú dvaja.
- Loretta! Tu som! - Alan!
Motorky a pištole, motorky a pištole!
Tadeto!
Nestrieľaj!
- Daj mu pergamen! - Nemôžem.
Ale áno, môžeš. Stačí povedať „Na“ a hodiť mu ho.
Hej, potom nás určite len tak pustia.
Ako nás vždy nájdu?
- Si ako diskoguľa. - Potrebujeme plán.
Mám nápad.
Vykopeme jamu, zakričíme: „Tu sme!“ Vieš vtáčie zvuky?
- Nie, mám plán. - Prosím ťa, rozmýšľam.
- Ale ja mám plán. - Prosím ťa, nechaj ma uvažovať…
- Počkaj, strieľajú na teba. - Preto sa ukrývame.
Nie. Strieľajú iba na teba.
Na mňa nie. Lebo môj mozog je cenný.
Ty asi občas nepočuješ, čo hovoríš.
- Budem tvoj štít. - Nebudeš môj štít.
- Ja mám kryť teba. - Lebo som žena?
To je sexistické.
Nemyslím, že ženy ako ľudské štíty
sú tá zmena, ktorú mala na mysli Gloria Seinfeld.
Gloria Steinem?
To je fuk. Aj tá. Vysvetli mi sexizmus ako chlap.
Som žena, nemôžem vysvetľovať ako chlap.
Som feminista a podľa mňa môžu ženy robiť všetko čo muži.
Zostaneme tu, kým sa neunavia.
- Môžem ti povedať plán? - Alan!
Tu nám nepomôže, že vyjdeš von a roztrhneš si košeľu.
Nie moju.
Tri!
Áno!
Takto som si to nepredstavoval.
Chcel som ich len zastaviť.
Nemohol ich zhodiť vietor?
Nie, to skôr my. Myslím… že to my.
My sme dostali toho prvého. Ale…
Len sme chceli, aby zastavil. A ten druhý sa mohol uhnúť.
Takže si za to môže sám.
Aj keby sme tam neboli, mohlo sa to stať.
Kto zastaví na okraji zrázu?
Mali helmy, tak možno…
Ale na zvyšku tela nemali helmy.
Takže majú hlavy.
Šoférovali riskantne, však?
Nebuď zlý na motorke.
Nerob na nej zlé veci.
Možno sú v poriadku.
No, asi nie. Ale to je okej.
To je okej. Veci sa stávajú. Poďme.
- Chceš to poskladať? - Je to požičané.
- Pozri na mňa. - Dobre.
Čo viac môžem urobiť?
Už si urobila dosť, Beth.
Moja drahá Nana prišla o zrak.
Knižné turné je totálna katastrofa, do ktorej som vrazila všetky prachy,
takže som asi na mizine.
A najhoršie je, že som stratila autorku. Kto urobí niečo také? Kto stratí autorku?
Beth, pripomínaš mi moju najlepšiu kamošku Randy.
Vždy sa stará o druhých,
nikdy o seba.
Však je to tak, Randy?
Je to moja terapeutka, veru tak.
R.A.K. Rehocem sa ako kôň.
Keď sa postaráš o kamošku,
čo keby sme zašli na pláž?
- Čože? - Na Havaji mám pikap.
Ona nemusí ísť.
Dobre. Dobre, môžeš ísť.
Je úžasná.
Niečo sa spýtam.
Kým tu takto kecáme, kto riadi lietadlo?
- Autopilot. - Čože?
Pane, vráťte sa do kokpitu. Pilotujte.
Dobre.
Idem s ním teda pristáť.
A vezmite si tú kozu. Prosím vás.
Má pauzu. Uži si let!
Ten Angličan ju prakticky uniesol.
Ahoj, tu je Beth. Prosím, nechajte mi odkaz, ozvem sa vám.
Ahoj, Beth,
to som ja.
Žijem!
Počuj…
mrzí ma, že som pokazila knižné turné.
Bola som vystrašená a…
sebecká.
Už ide Alan. Ešte ti zavolám.
Tak… polícia hľadá Fairfaxa,
a kým sme tu, ochránia nás.
Nepovedali, ako dlho tu zostaneme?
Ešte dnes večer nám zoženú hydroplán.
A majú tu pekný hostinec,
umyjeme sa a hádam aj prezlečieme.
Dobre.
Tak dobre.
Poď.
Zatancuj si s manželom.
Nie je to môj manžel.
- To nič. - Zatancuj si.
Ona nechce. Nemá vhodné topánky.
Vlastne práve na toto sú vhodné.
Nemusíš to robiť.
To je v poriadku.
Áno?
Ktovie, o čom spieva.
To je folklór.
Ľúbostná pieseň o žene,
ktorej zomrel milý a ona od neho nechcela odísť.
Ľahla si k nemu a odmietala vstať.
Strašidelné.
Musieť čeliť budúcnosti bez človeka, s ktorým si ju plánovala.
Čo to bolo?
Prepáčte. Ten posledný verš, čo ste spievali.
¿Quién llorará junto a mí?
„Ostrov so mnou prelieva studňu nekonečných sĺz.“
Čo je studňa nekonečných sĺz? Je to skutočné miesto?
Je to závrt.
Ďakujem, gracias.
- Poď sem. - Čo je?
Na pergamene sa píše:
„Kráľ Kalaman a jeho poklad odpočívajú v studni nekonečných sĺz.“
Myslela som, že je to metafora.
Ale nie je.
Studňa nekonečných sĺz je miesto.
Je to závrt.
Na mape je nejaký závrt.
Hrobka je zrejme tam.
- Toto je lepšie než tvoje knihy. - Čo?
Tak som to nemyslel.
- Žartujem. - Je to rovnaké.
Aha, ty tam chceš ísť.
- Čo? Nie. - Ale chceš.
To by bol nezmysel. Len…
Lenže sme tak blízko, vieš, ale nemôžeme…
Nie,
toto je tvoj príbeh. Ako ho chceš napísať?
Chcem vedieť, že tam je.
Že toto všetko nebolo márne.
Dobre. Tak poďme.
Zdržíme sa ešte deň. Hneď ráno
pôjdeme hľadať Studňu.
- Čo ak tam nič nie je? - No a? Aspoň to skúsime.
A čo Fairfax?
Toho hľadá polícia. Netráp sa preňho.
- To je šialené. - Áno, ale pozri na seba.
Čo?
Prvýkrát vidím, že sa vôbec nebojíš.
A žiješ.
Poviem im, že sme zmenili plán, a zoženiem odvoz.
Kam ideš?
Môjho priateľa poznáte.
Tvrdí mi, že chcete nasadnúť na lietadlo
úplne bez rozlúčky.
A ja: „Určite nie. Nie moja Loretta.“
Nie, keď ma ona jediná môže zaviesť k hrobke.
Nestískaj ma tak.
Pusti ma!
Potrebujem odvoz. Auto! Má tu niekto auto?
Potrebujem auto. Vymením za hodinky. Sú fakt drahé.
Nemáte auto? Bulgari. Svietia v tme.
- Vodotesné. - Mám motorku.
Paráda, že?
Vravím si, prečo by v osobnom tanku nemohol byť aj minibar?
Napite sa.
Prestanete s tým?
Obávam sa, že vás nemá rád.
Súvisí to tuším s nejakou nehodou s motorkami?
Prečo to robíte?
Chcem niečo, čo nikto nemá.
Keď otec daroval…
Ako vravím,
keď otec daroval svoje impérium môjmu malému bratovi…
Kto to je?
To je bábika Ken na mopede?
Odniekiaľ ho poznám.
O tom pochybujem.
Lebo sa pozeráte na vycvičeného bojového špecialistu,
zoceleného v bojoch v Afganistane, Iraku,
Kuvajte, Sarasote…
Má úžasnú pleť. Žiadne problémy s ekzémom.
A nezastaví sa, kým nebudem v bezpečí.
Takže zastavte tento vesmírny tank,
inak zahyniete ako jeho priatelia.
A za ich skon môže on!
Možno neúmyselne,
ale aj tak… skonali, takže…
Ale vážne, kto je to? Už som ho niekde videl.
Nie, nie. To je model z vašich obálok, však?
Vedel som, že ho odniekiaľ poznám.
Vylez tam.
A zabi ho zaujímavo.
Rád sa pozerám, ako končia svalovci.
Asi sa predsa len napijem.
Doriti.
Môžem si naliať doplna?
Iste, ale… Ježiš, viete vôbec používať pohár?
Pardon.
Čo by urobil Jack Tréner?
Je tu horúco. Cítite to aj vy?
Snažíte sa byť sexi? Je to divné, prestaňte, prosím.
Rozpálim váš svet.
Pospi si! Pospi si! Nie, nie, spi!
Pauza!
Môžeme!
Nie, nezastreľ ju! Potrebujem ju!
Ježiši!
Uhni s tou nohou! Uhni!
Pospi si, debil!
Choď sa pozrieť von!
Ešte väčší chlap?
Čo?
Pohyb!
Hej! Nastúp!
On či ja?
Loretta, toto nie je vaša lacná, nudná kniha pre nadržané ženy.
Toto je skutočný život.
A my ho zabijeme.
Hovorte, kde je tá hrobka.
Ahoj. Ten, kto tu velí, musí poslať ľudí sem.
Sem.
Máme zavreté.
Máte zavreté?
Ja sa už rok a pol snažím trochu sa vyspať.
Rok a pol.
Makám od nevidím do nevidím,
ponocujem v práci,
už dávno predtým, ako mi uniesli kamošku.
A pritom si chcem
vyložiť nohy
a dať si pohár vína, na ktoré som aj tak príliš unavená.
A chcem masáž.
Aby mi niekto masíroval plecia a nohy,
a to naraz.
Je mi fuk, že sa to tak nedá.
Lebo tvrdo driem.
Presne tak, ako driete aj vy.
Takže vás len nerada prosím,
aby ste otvorili ešte na pár minút,
lebo ak neotvoríte,
moja drahá priateľka a jej model z obálky
tu zomrú.
Nedá sa tam dostať, šéfe!
A čo tie jaskyne?
To je hrozne nebezpečné!
Tak si dáme veľký pozor!
Tak poďte!
Tadeto!
Zo zásady nevchádzam do desivých jaskýň.
- Julian? - Volá sa Julian?
Vyzerá skôr ako Buck alebo Bruce.
Veď nás.
Tak šup. Nebojte sa.
Pozor, kam stúpate.
- Bruce! Julian! - Julian, nie!
Nuž…
Tak aby nezomrel zbytočne.
- Vpred a nahor. - Čo? Veď on práve…
Teraz poňho nepolezieme, však?
- Nič tu nie je. - Dobre.
Proste sa vráťme na čln. Je koniec. Nemusí už nikto zomrieť.
Nie, cítim prúd vzduchu.
Je to tunel. Možno vedie k hrobke.
- Tam sa nikto nevojde. - Ty nie.
Veď je to prakticky detská šmýkačka.
- Skôr kamenný zvierač. - Alebo trolí anus.
No, tak vy pôjdete cez ten anus… tú dieru… ten tunel!
- Prečo ona? - Vy ste náš kanárik v bani.
To sa nedá.
Dajte nám vedieť, že ste prešli.
Ak sa neozvete, Fabio zomrie.
Takže ja som dáma v úzkych?
To nič. Som v pohode.
Nemôžem. Prepáčte. Nemôžem.
- Hej. - Čo je?
Cítiš to?
Myslíš storočné nánosy netopierích výkalov? Rozhodne.
Tak sa mi zhlboka nadýchni.
Presne tak.
Loretta, zvládneš to.
Tuším vidím východ.
Ježkove oči!
Prešla som!
Vidíte? Pohodička.
Tak šup. Za ňou.
Idem za tebou! Nikam nechoď, dobre?
Načo ju postavili tu?
Ako ťa majú uctievať či na teba spomínať, keď ťa nevidia?
Neuctievali ho.
Toto nie je pomník Kalamanovej moci.
Je to skrýša trúchliacej ženy.
Taha sem prišla, aby bola so svojím mŕtvym milým.
Chcela len byť sama.
Taha nás tu nechce.
Sklapni, Rafi.
To je len sopka.
Poďme.
Musíme ísť ďalej.
Tak šup, svalovec.
Otvor to.
- Nerušme ich. - Má na hlave tú korunu.
Netrepali sme sa až sem vzdať úctu.
Nemôžem…
Prepáč, abuela.
Čo je to?
To sú… mušle?
Koruna je z mušlí?
Kde je poklad?
Ona ho drží.
Toho mŕtveho?
Pozrite.
Príbeh ich dvorenia.
Kalaman na ostrove čosi hľadá.
Vzácne červené mušle.
Na dôkaz lásky jej každý deň po celý rok jednu daroval
a vyrobil z nich korunu,
žiarivo červenú ako plameň ich lásky,
až kým neprijala jeho žiadosť o ruku.
Nikdy nešlo o drahokamy.
Ich poklad nebol materiálny.
Bola to ich láska.
O tú išlo. Im stačila.
To je všetko?
Všetok ten čas a peniaze,
ktoré som minul, a načo, na lacnú metaforu?
- Je to bohatá metafora. - Držte hubu!
Musíme ísť. Teraz.
Nie, nie. Vy zostanete tu.
Páči sa vám, aké je to poetické.
Tak si tu zostaňte a v posledných chvíľach rozjímajte
nad bohatosťou tej metafory.
- Vlezte tam. - Čože? Ale no tak.
- Vlezte tam. Do hrobky. - Veď hej.
Asi je lepšie byť pochovaný živý než mŕtvy.
- To ani nie. - Viete, je to škoda.
Taký parádny príbeh.
Smola, že ho nenapíšete. Tak šup.
Ale tak zomrú.
To aj ty, keď sa trochu nevzchopíš!
Tak poď už!
V pohode.
Toto nie je nočná mora, ktorá ma máta od 14-tich.
Kam sa ženieš? Toto nie sú preteky.
Počkaj! Čo robíš? Už aj sa vráť!
Možno ste si kúpili ostrov, ale teraz ostrov vlastní vás!
Nemôžeš ma tu nechať!
Rafi! Vráť sa!
Potrebujem čln!
Hej, stojte!
Pomoc!
Miestny mi ukradol čln!
Nevideli ste ženu? Brunetu v trblietavej kombinéze?
Nie. Má problémy?
Vlastne je to vtipné.
Myslela som si,
že toto je romantické.
Hej?
Byť uväznená v hrobke, kde ťa pochová láva,
alebo túliť sa k mŕtvole?
Ľahnúť si k mŕtvej láske.
Ako Taha.
Prepáč.
Prepáč mi, že som ťa nezachránil.
Prepáč, že som nebol Dash.
Máš pravdu.
Vôbec nie si ako Dash.
Neprišiel si ma zachrániť na bielom koni.
Prihnal si sa na… požičanom mopede s odtrhnutým tlmičom.
Hej.
Nikdy by som nenapísala takého Dasha, ako si ty.
Lebo som doteraz nepoznala…
takého Dasha, ako je Alan.
Tak som sa bála, že si znova ublížim,
až som prestala žiť,
nevidela som pred sebou to dobré.
Prepáč mi, že som ťa neuvidela skôr.
Aj ja sa musím priznať.
Naozaj sa mi páčilo, ako sa vyvíja tento náš nový príbeh.
Chcel som vidieť, ako to dopadne.
„Dobrodružstvá Loretty a Alana.“
Nie, to by chcelo lepší názov.
Áno, rozhodne.
Prepáč, ale… Pichá ma Tahina stehenná kosť.
To nám určite nechal Rafi.
Ako mohol zabudnúť páčidlo? Pomôže nám ujsť.
Nie, nechal ho tu naschvál.
Super. Vždy sa mi páčil.
Raz…
dva… tri!
Ale viac by sa mi páčil, keby nás tu vôbec nezavrel.
Dulcius ex asperis.
Po ťažkostiach je všetko sladšie.
Hore! Utekaj k stromom!
Počkaj, tak nič. Stromy horia.
Môžeme sa vrátiť cez tunel.
Nie. Tunelom to nepôjde.
Prijímam ďalšie nápady.
Je tu prúd. Vynesie nás do oceána.
Ale čo je na druhej strane?
Nevieme.
To sa dá zistiť jediným spôsobom.
- Za vyrážky to stojí. - Hej?
Alan?
Alan!
Alan?
Alan!
Bože dobrý! Žiješ!
- Žijem. - Ja že som ťa zabila.
To je Beth?
Loretta!
Beth!
- Beth! - Beth!
Ty si prišla!
Čo tu robíš?
Veď vieš, že ti kryjem chrbát, moja!
Prepáč mi!
Zničila som kombinézu!
Čože?
Nič! Potom.
V jaskyni som našla nejakého Brita.
Ja že je to malý chlapec, ale má hustú bradu!
To je Fairfax! On nás uniesol!
Je to zloduch! Zabil môjho trénera!
Chyťte ho!
Zastavte ho!
Kryjem ti chrbát, moja!
Kam si utekal? Si na lodi.
Tento chlapík nemá chybu.
Mám ťa.
Plávajte ku skale!
- Nemám ťa. Mám ťa. - Mám ťa.
Ideme po vás, budete v poriadku!
„Keď sa zachránili na skale,
vytiahol ju z vody
a mocnými rukami si ju k sebe privinul.
Alan zašepkal…“
Pšššt, už si v bezpečí.
„V tej chvíli Loretta pocítila, že sa začína nové dobrodružstvo.“
Ohnivá Koruna
„Len o vlások unikli a búšiace srdce
len rozohňovalo Lorettinu túžbu po ňom.
Prahla po horúcej láve, ktorá čoskoro vytryskne z jeho…“
Hádam neprestaneš v najlepšom.
Ona už takých prečítala.
Nehovoril som?
Najkrajšia pláž na celom svete.
Čo keby som ti ukázal aj Čarovnú zátoku?
Nie, vezmi tam Randy.
Nezabúdaj, že si môj platonický priateľ.
Platonický? To slovo sa mi páči.
Neviem, čo znamená, ale dobre znie.
Tu máš, Randy.
- Drahá. - Si anjel, ďakujem.
Ako vieš?
Pekný záver knižného turné, však?
Vieš, na to mám citát. Rád ho používam v takýchto chvíľach.
Quid deinde?
Po latinsky to znamená: „Čo bude ďalej?“
Quid cogitas?
Buca di Beppo.
Neviem latinsky ani mäkké f.
Našiel som si tú vetu len teraz.
Tak čo bude ďalej?
- Ako by si to napísala? - Neviem, a ty?
Naozaj to mám napísať ja?
- Skús. - Dobre, píšem.
„Stáli sme… Oni stáli… na pláži.“
Oboznamuješ čitateľa s prostredím.
Už sa mi smeješ. Prečo?
- Nie, usmievam sa. - Smeješ sa.
„Palmy sa týčia nad jej vlasmi,
hnedými ako kôra.
Leží tam mŕtva medúza…“
Ty len opisuješ, čo vidíš pred sebou.
„Je nervózny, lebo sa mu vážne páči.“
Pekne píšeš.
- Ďakujem. - Nemáš za čo.
Pokračujem.
„Zahľadel sa jej do očí.
Jediné, čo sa mohlo vyrovnať morskému príboju,
bolo búšenie…“
- Nemôžeš búšiť. - Prečo nie?
Nemôžeš otvárať dej s búšením.
- Ty búšiš stále. - Ale nie v úvode.
- To si musia zaslúžiť. - Vraví kto?
Zvyčajne je to až v kapitole štyri. Musíš búšiť správne.
Ty búšiš v každej kapitole. Pulzovanie.
Je predzvesť búšenia.
- Tepanie. - Preskočil si na piatu kapitolu.
- A keby sa len pobozkali? - Akože normálne?
Bozkom zo začiatku kapitoly.
Ja viem začínať…
Čo hovoríš? Pripomienky?
Pekný pokus o prvú kapitolu.
Bol si mŕtvy.
Z tváre ti vyprskol mozog až mne do hrdla.
- Mal som ho v puse. - To nehovor.
- Ochutnal som ťa. - To nevrav.
Používame iba desať percent mozgu. Tak som len prepol na iných desať.
Takže ste okej?
Na sto percent.
Teda na desať.
Mysleli sme, že je po vás.
Isteže, musím sa trochu zbaviť hnevu.
- Samozrejme. - A zatrpknutosti.
Veľmi rád ťa vidím.
Dobre, už sa utíšime.
Zatvoríme oči a napojíme sa na dych.
Výborne.
Preklad titulkov: Lucia Halová