Ce ai dori de băut? Vin?
Nu, nu e nevoie.
Ce bei tu.
Atunci, cafea.
- Sigur. - Stai!
Ia loc! O aduc eu.
Așadar…
Te ascult.
Ți-e frică de mine?
Sau te sperie posibilitatea de a fi înlăturată?
Stai în lumina reflectoarelor, fără nimeni alături.
Seară de seară, în emisiune.
Toți mint.
Nu.
În primul rând, n-am zis că n-am pe nimeni alături și că toți mint.
- Suntem o echipă. - Aiurea!
Bine.
Te ascult.
E greu să apari pe ecran.
- Da, acolo ești singură. - Dar Kenan îți vorbește în cască.
Așa e. Kenan îmi vorbește în cască.
Nunu e la butoane.
Mai era și Müge.
Deci e un efort de echipă.
Nu e război. Îi putem spune „cursă” sau „competiție”.
Da.
Da, dar…
Da. Exact.
Fiindcă ne-am gândit: „O să fie bine. N-o să pățim nimic.”
Eu, una, nu m-am temut de tine niciodată.
Nu aveam suspiciuni.
Nu te-aș fi suspectat nici dacă priveam totul detașat.
De ce, mă rog?
- Cum de n-ai bănuit nimic? - Din aroganță, Asli.
Cum ne spui tu? „Generația X”? În fine…
Aroganța noastră ți-a deschis calea. Înțelegi ce spun?
Fiindcă nu te luam în serios, ți-ai croit drum în linie dreaptă.
Crezi că mi-a fost ușor să urc?
Bineînțeles. Dintr-un foc.
Credeam că n-o să ne mintă nimeni, că nimeni n-o să aibă cutezanța asta.
Cu atât mai puțin o fetiță. Cum așa?
Nu am văzut ce se întâmpla sub nasul nostru.
Dar am avut-o.
Am avut cutezanța.
Vezi?
Ați picat toți ca muștele.
Într-adevăr.
M-ai urmărit pe ecran?
Da.
Încă o fac.
Ce părere ai?
Nu întrebi pe cine trebuie.
Nu contează părerea mea.
Ai citit ce se comentează pe internet?
Lumea ne compară.
Unii mă laudă, iar alții, evident, mă critică.
- Citești comentariile? - Nu.
Cum nu? Nu ești curioasă să afli ce cred oamenii?
Ba sunt.
Dar nu mă interesează ce scriu.
Oamenii nu spun mereu ce simt sau ce cred cu adevărat, Asli.
Spun ce vor să spună. La fel e și pe internet.
Pe internet, oamenii spun doar ce vor să spună.
Nu ce cred sau ce simt cu adevărat.
Deci nu citim comentariile?
Ba da, le poți citi. Ești liberă s-o faci. Dacă știi să le procesezi.
Dar, dacă îți iau mințile, nu le citi!
Tu decizi.
Bem niște vin?
Bine.
Știi unde e.
Ce naiba…
Gül a zburat. Au dat-o afară.
- Da, am auzit. - Credeam că soiul ei e invincibil.
Așa și e. Gül nu va păți nimic. E o directoare bună.
Apără interesele corporației.
În plus, turturico,
un set nu înseamnă meciul.
Da, sigur. Scuze. Gül a făcut școli înalte, nu?
A studiat în SUA. Ați urmat amândouă aceeași cale.
Da, Asli.
Suntem copii avantajați. Bine?
Poate că asta ne-a ajutat să pornim cu dreptul.
Ai dreptate.
Dar lucrurile se schimbă pe parcurs.
Devenim egali. Numai talentul ne departajează.
Crezi că nu am talent?
Uită-te la mine!
Am ce trebuie.
Să spunem că nu mă dau în vânt după prestația ta.
Serios?
Dar, dragă Lale,
cifrele de audiență nu mint.
Sunt deasupra ta.
Chiar dacă nu te dai în vânt după prestația mea.
Credeai că pe o ușă intru și pe alta o să mă duc dracului.
De ce ai venit, Asli?
Mă îngrijorai.
N-am nicio problemă, scumpo. Mulțumesc!
Îmi merge strună. Mersi!
La urma urmei, mi-ai fost mentor. Dascăl.
Ar trebui să te vizitez de sărbători, să nu te simți uitată.
Să le spună oamenii copiilor lor când te văd la magazin:
„Poate nu o ții minte, dar era magistrală.”
Draga de tine!
Ai o inimă de aur. Mulțumesc!
Lale?
Ar trebui să-ți aranjezi pleoapele.
Îți dau un aer obosit.
Ai dreptate.
Și eu m-am gândit la asta.
E neplăcut când îmi pun ochelarii de citit.
Și ai slăbit.
Știi cum se spune: „La bătrânețe ajungi ori capră, ori vacă.”
Înseamnă că eu sunt capră. Drăguț!
Îmi convine. De ce nu?
Bun, să te întreb ceva!
Nu ți-e dor de zilele tale de glorie?
De slujba mea, da.
De asta am revenit.
Și plănuiești să mă dobori.
Nu plănuiesc așa ceva.
Adică, sincer,
chiar nu îmi pasă.
Cum ai cumpărat casa?
Ai făcut credit? A fost greu?
Sau nu mai știai ce să faci cu banii?
Ăsta, de pildă.
Ai umblat prin magazine după el?
Sau l-a așezat aici decoratoarea?
Vechii tăi prieteni?
Mai ții legătura cu cei care nu sunt bogați și realizați?
Sau ți s-a acrit de invidia lor și îi eviți?
Toți vor ceva de la tine, nu? Nasol.
Detest asta.
A trebuit să-ți schimbi anturajul. Ce era să faci?
Ai dreptate.
Dar la ce te gândești înainte de culcare?
Adică la ce te gândeai?
- „Ura, am fost mortală”? - Ai terminat?
Nu.
Dar spune, te rog!
Bine.
Unu: casa asta.
Când eu și Selim am decis să cumpărăm o casă,
în lume avea loc un război,
iar eu, din păcate, aveam mereu delegații peste hotare.
Selim și fetele au ales casa și tot ce vezi aici.
Eu am venit mai târziu, ca o musafiră.
A durat mult până m-am obișnuit.
Cât despre anturaj,
da, a trebuit să renunț la unii oameni,
fiindcă îmi criticau cariera și statutul de mamă.
Nu m-am înfuriat, dar m-am simțit rănită.
Oameni suntem. E firesc. Așa că unii au dispărut din viața mea.
Cu ceilalți încă ne vedem, deși suntem diferiți,
și petrecem clipe plăcute împreună.
Iar rutina mea de seară e să mă uit la clipurile pe care mi le trimite Selim.
Filmează momente speciale cu fetițele și mi le trimite.
Piesele și spectacolele lor.
Și mă uit la ele.
Ești mulțumită?
Dar când ai simțit explozia, mai precis?
Ce? Ce explozie?
Când ai simțit explozia?
Când ai zis: „Gata, asta e.
Nu mai e loc de întors.
Sunt bogată. Nimeni nu-mi mai răpește asta.
Pot să beau cel mai scump vin oricând am chef”?
În ce moment?
Nu există un astfel de moment. Și nici vreo explozie.
Asli, am o veste proastă, scumpo.
Vinul ăsta e al meu astăzi. Da, îl beau.
Dar mâine poate nu-l mai am.
Aveam cifre de audiență uriașe. Astăzi nu le mai am.
Succesul e al meu, ca și eșecul, Asli.
Așa e în viață.
Nu poți scăpa de neghină. Trebuie să treci prin toate.
Uită-te la mine!
De ce ai venit?
Dar fii sinceră cu mine, te rog!
Spune-mi!
De ce?
Sunt speriată.
E și cazul.
Ăsta e mersul.
Nu suport!
E mizerabil. E oribil.
Știu, n-ar trebui să mă supere mizeria.
O spun înaintea ta.
Sunt cea mai mare mizerabilă. Sunt o oroare, nu?
Prietenie, principii… Nu-mi pasă de porcăriile astea.
Cu toate astea…
Ești nefericită.
Credeam că victoria aduce fericire.
Cine te-a mințit așa?
Tu ești fericită?
Sau ai fost fericită atunci?
Nu m-am gândit.
Nimic nu te face fericită, nu?
Nici Selim, nici fetițele, nici casa,
nici audiența, nici premiul.
Nimic.
Am fost otrăvite de succes, de faimă, de glorie.
Suntem blestemate.
Nimic nu ne mai poate face fericite.
Vorbește în numele tău!
Bine?
Eu am o familie.
Am odoarele mele, copiii mei.
Am cuibul meu.
Nu mă minți!
Măcar o dată nu mă minți!
Vorbești cu Asli Tuna, așa că ai grijă ce spui!
Nu te respect, Asli Tuna.
- Ba da! - Ba nu!
- Ba da! - Ba nu.
Ba da!
De ce bei vin cu mine dimineața,
când soțul tău te așteaptă afară?
Fiindcă ți-am luat tronul și te-am dat pe ușă afară.
Nu tu.
Ci Müge.
- Müge? - Da, Müge!
Deci tot voi ați făcut asta!
Fiindcă doar între voi era posibil, nu?
M-ai urmărit pe ecran. Evident. Toată Turcia mă urmărește.
Lumea nu-și poate lua ochii de la mine.
Nici de la un accident auto, scumpete.
- Du-te dracului! - Ce vrei de la mine?
Ce vrei de la viața mea, Asli?
Mi-a ajuns!
Asta, Lale. Asta vreau.
Nu mai e nimeni ca noi în toată lumea asta.
Doar noi ne înțelegem reciproc. Asta vreau. Să vorbim.
Noi două nu vorbim aceeași limbă și nu avem niciun teren comun.
Suntem perfect opuse.
Bun. Și asta e ceva.
Ce-i asta? Nu ai pic de mândrie?
Pic de respect de sine?
Unde ți-e coloana vertebrală? De ce te tot iei la întrecere cu mine?
Dar tu?
Te minți întruna și te dai mare specialistă în etică.
Recunoaște, vrei să fii ca mine!
Vrei să-ți urmezi inima, exact ca mine, dar nu poți. De ce?
Fiindcă ții să fii un om bun.
Prieteni, principii, familie… Ții la toate astea, nu?
Dar te mistui pe dinăuntru, Lale.
Recunoaște!
- Mă invidiezi. - Poftim?
- Pe tine? - Da, pe mine.
Du-te dracului!
Poate nu pentru succesul meu sau pentru premii,
ci pentru că mă accept așa cum sunt.
Tu ții prea mult la cinste.
La naiba!
Lale, cândva erai o rebelă.
Acum ai ajuns o casnică.
Teatrul ăsta de familistă…
E trist.
Da, acum ieși din casa mea! Pleacă!
Mișcă-te! Afară din casa mea! Am treabă. Hai, fuguța!
Dă-mi drumul!
Nu știu cum e să fii mamă,
dar știu ce urmărești în afara casei.
Viața ta se rezumă la două aspecte.
Cifrele de audiență…
și Kenan.
Dar nu recunoști nici față de tine.
Numai eu te pot înțelege, Lale.
Bine.
Dacă tot suntem sincere,
o să-ți spun câteva lucruri.
Oamenii au nevoie să iubească.
Ascultă…
Nu să fie iubiți.
Avem nevoie să iubim o drăcie.
Să fii om și să ai inimă
nu sunt slăbiciuni.
Oamenii simt nevoia să își creeze legături cu alții.
Singurătatea asta nu priește.
Înțelegi?
Trăiesc de toate. Sunt vie, simt.
Și ți-o spune o veterană.
Ia aminte, bine?
Acum ieși din casa mea!
Toate bune?
Da.
Să înceapă vacanța!
Să mergem!
ÎN LINIE DREAPTĂ
BUNĂ, FETELOR… LALE STĂ TOT PROST CU AUDIENȚA.
DAR E FIERBERE AICI.
A RENUNȚAT LA SPONSORI. EMISIUNEA E MAI STILATĂ ACUM.
SE PARE CĂ O SĂ REVINĂ LA GLORIA DE ODINIOARĂ…
VĂ ȚIN LA CURENT CU ȘTIRI DIN CULISE, NICIO GRIJĂ!
DUDU - GATA SĂ VĂ ÎMPĂRTĂȘESC ULTIMELE BÂRFE
BUN-VENIT, DUDU! LALE KIRAN REVINE!
AM NIȘTE DATE CONFIDENȚIALE DESPRE LALE. NU MĂ ÎNTREBA CINE SUNT.
O SĂ-ȚI SPUN CUM A AJUNS LALE SUS CĂLCÂND PE CADAVRE.
LALE N-A EZITAT NICIO CLIPĂ SĂ CALCE PE CADAVRE.
A FOST IUBITA DOMNULUI KENAN.
ÎȘI NEGLIJEAZĂ COPIII. DOAR SĂ DEA BINE ÎN POZĂ.
E Müge.
Müge Türkmen?
Nu-i spune lui Lale de asta!
Dar…
Nu poate face față. Ar suferi.
N-ar fi mai bine să îi spunem?
Yusuf, las-o baltă! Nu vreau să afle. Punct.
Asta faceți dumneavoastră, nu?
O protejați de vijelii, de lume, de paraziți și de-astea.
Ciudat! Ca un grădinar cu floarea lui.
Cum zici tu.
Dăm o petrecere sâmbătă. Trimite-mi lista ta de invitați!
- Sunt invitat? - Da. Ai relații.
Cei pe care îi suni și tot așa.
Deci… să vă trimit lista mea de invitați.
Eu sunt invitat. Da?
Dacă nu taci, te pocnesc.
Și nu știu cum o să scoatem cămașa cu Lale. Du-te!
Bine, atunci. O zi bună!
Bună, Kenan!
- Cine e? - Sunt Güliz.
Nu întreba: „Care Güliz?” Nu prinde. Trebuie să te văd. Singur.
Am o propunere pentru tine. Ești curios?
Văd cine e adevăratul făcător de minuni.
Cum ai putea?
Spune-mi!
Vorbești din experiență?
Vai, chiar o să dai vina pe vârstă?
Sunt numai urechi, Güliz.
Spune-mi!
Vino la mine!
La tine?
La postul meu.
Ce? Vorbesc serios.
Da, știu. Sunteți în domeniu de secole. Ăsta e teritoriul vostru și tot așa.
Dar acum eu sunt șefa.
Iar Sulhi mă susține.
Deci ești la cârmă.
Adio corectitudine, nu? Poftim!
Voi sunteți cine sunteți, dar eu am ajuns șefă.
În fine…
Asta e propunerea.
Îți dau puteri nelimitate. Doar să accepți!
Hai să facem o emisiune nouă! Să creăm o nouă vedetă!
Fiindcă știu. Tu ești miezul. Tu și numai tu.
Bine. Mai gândește-te!
Aveți obiceiul să gândiți calculat.
Apoi spune-mi care sunt condițiile.
- Doi! - Da, încerc să ajung acasă…
- Dacă înregistrezi, nu pune pe net! - Încetează, frate!
Oamenii au nevoie să iubească.
Nu să fie iubiți. Avem nevoie să iubim o drăcie.
Să fii om și să ai inimă nu sunt slăbiciuni.
Eram niște copii tare drăguți.
Nu-i așa?
La vârsta aia, viața e plină de posibilități.
E plină de surprize.
Mereu te întrebi ce urmează.
„Acum ce urmează?”
- Adică eram neliniștiți constant? - Nu, dimpotrivă.
Eram entuziaști.
Posibilitățile erau infinite.
Tu, de pildă…
Pe tine te entuziasmează ceva vreodată?
Când te-a entuziasmat ultima dată ceva?
Știu că traversezi o perioadă dificilă,
dar acum e altceva.
Uite ce propun…
Hai să facem sex pe plajă!
Sex pe plajă?
Cum făceam pe vremuri.
Nu făceai cu mine.
Nu mi-e bine, Selim.
Mintea mea se luptă cu inima.
Hai să te duc la culcare!
- Da. - Vino!
Da, la culcare cu mine!
La culcare.
Vino…
Vreau atât de mult să te iubesc!
Poftim?
Tu ești soțul meu.
Tu ești Selim.
Ești perfect.
Și îți dorești să mă poți iubi.
TURNUL MON5
- Da? - Ce mai faci, scumpo?
N-am dormit bine. Sunt agitată.
Ce e?
Petrecere la tine, în weekend.
Nu, nici vorbă.
Lale dă petrecerea ei anuală în weekend.
Probabil i-a invitat pe toți.
Probabil că toți invitații o să se ducă.
Dacă nu cumva au ceva mai important de făcut.
Ce zici de doamna Zerrin? E în Istanbul.
Ce deșteaptă ești! Așa e!
Dar pun pariu că a invitat-o Kenan deja.
- Ar trebui să vină la noi. - Și va veni cu siguranță, Müge.
N-are nevoie de briza nostalgiei.
Bine, mă ocup eu.
O sun personal.
Dar nu dai așa de ușor de doamna Zerrin, draga mea.
E foarte complicat. Ar trebui s-o invite Güliz.
- Sunt prietene de familie. - Dacă o sun eu, o să vină, Müge.
Bine. Ai dreptate.
Tu te ocupi de asta. Eu, de restul. Super!
Așadar, petrecere la tine, în weekend.
Bine. Super!
Da! O să-mi notez.
Bună ziua, doamnă Zerrin!
V-am simțit lipsa.
Da, eu și Lale v-am pomenit. Ne-am bucura să fiți de față.
Ar fi o onoare.
Bine. Pe curând! La revedere!
- 'Neața! - Bună dimineața!
'Neața! Spor la treabă!
Bună, comitet de întâmpinare! Prindeți rădăcini aici.
- Bună dimineața, dnă Lale! - Bună dimineața!
- Bună!
Bună dimineața, dnă Lale!
- Îți stă bine părul. - Mersi!
- Dnă Lale! - Bună!
- Ce mai faceți? - Bine, tu?
La fel, mulțumesc.
- Kenan nu a sosit? - Lucrează de la distanță.
Dar totul e online și la zi.
Chiar?
Și ne pregătim de petrecerea dv.
Se ocupă dl Rifat. Ați vrea să adăugați ceva?
- Nu, mulțumesc. - Cu plăcere!
Luni, marți, miercuri, joi, vineri.
Viața ta se rezumă la două aspecte.
Cifrele de audiență
și Kenan.
Müge, dă-mi un răspuns!
I-am trimis cadouri dnei Zerrin, dar tot nu-mi răspunde la telefon.
- Vine la noi, nu? - Calmează-te, scumpo! Da, așa se pare.
Nu e suficient, Müge.
Vreau să vină la noi, nu la Lale.
Bine, o să mă ocup, scumpo. Liniștește-te!
Păi ocupă-te!
Mulțumesc.
Nu pare să se schimbe vremea. Radiatoarele pornite!
- Ce-i cu mutra asta? Ai pățit ceva? - Nu.
Mă uitam doar.
Ați luat-o de la capăt.
Mă tem că da.
Petrecere pentru relații utile, cum îi spui tu.
Unde e Kenan?
Nu știu. Lucrează de la distanță.
De ce?
Nu știu.
- V-ați certat? - Nu. De ce?
Ciudat.
- Nu e bine așa… - Alo! De ce sunt goale mesele astea?
Repejor! Haideți, oameni buni! Uitați-vă cât e ora! Dați-i zor!
- Aranjează aici, te rog! - Scumpo!
Güliz mi-a spus că a sunat-o personal pe dna Zerrin. Va veni aici.
O să fie superb! Îți spun eu, o să fie mortal.
- Müge? - Da, scumpo.
La petrecerile lui Lale nu te-ai străduit așa, nu?
Nu, dar asta e pentru slujbele noastre.
Ai tras-o în piept pe Lale și nu vrei să vină înapoi.
Fiindcă, dacă vine, te omoară.
V-ați mai întâlnit de atunci?
Lale nu e pasăre de noapte.
- Mă îndoiesc că v-ați mai văzut. - Nu, deloc.
- Bine. Nu te speria! - Nu.
Nu întrebam dacă joci la două porți. Eram doar curioasă.
Apropo, ai o jachetă superbă.
Mulțumesc!
Și rochia ta e minunată. O clipă, să verific aici și…
Fii amabil!
Uite, florile astea…
Totul e minunat, scumpo. Ca întotdeauna.
Mulțumesc. Mă bucur că îți place. N-am putut face nimic de atâta treabă.
Fii serioasă! Ți se vede rafinamentul peste tot.
Mulțumesc!
Mulțumesc! Mă bucur că ați venit.
- Ne vedem. - Da.
- Lale, scumpo! - Dragă Seda!
Nu te sărut, să nu îți stric machiajul.
- Arăți fenomenal. - Mulțumesc.
- Ia-ți un pahar! - Vorbim mai târziu.
De ce roșu?
E bordo.
- Îmi e largă. Arăt bine? - Păi, nu mănânci.
Te topești pe picioare. Ai grijă!
Adică mă urâțesc?
Tu?
Tu n-ai cum să fii urâtă.
Ești minunată.
Ai venit cu Gül?
Cu Gül?
- Cum îți mai merge, Seda? - Foarte bine.
Ce mai faci?
Dră Asli, totul e perfect.
- Zerrin e aici? - Nu e.
Păreți indispusă. E vreo problemă?
Da, este.
Cineva trădează. Ce s-a întâmplat în ultima vreme…
Ceva e putred.
Güliz, draga mea.
- Nu m-ai vizitat. - Abia m-am întors de la Londra.
Mare greșeală. Voiam să te prezint echipei de la BBC.
Kismet.
Doamnă Zerrin, bună ziua! Bun-venit! Sunt Müge, redactor-șef.
- Am crescut urmărindu-vă… - Doamnă Zerrin.
Bun-venit în casa mea! Asli Tuna.
Asli Tuna.
Da, știu.
Îi încălzești scaunul lui Lale.
De fapt…
scaunul ăla pare să mă placă.
Nu îi e dor de fosta stăpână.
Iată, ați venit aici!
Nu e greu să stați în două bărci?
Două bărci?
Fantezia în care noi dispărem și revine vechea gardă.
Dar vreți și să vă asigurați, în caz că ei nu revin.
„Bătrânii vor învinge.”
De parcă e o crimă să fii tânăr.
De parcă suntem pasageri, nu merităm să ne aflăm aici.
Voi ați scris piesa, iar Generația X a jucat-o.
- Nu înțeleg. Care „voi”? - Voi.
Generația V.
Baby boomers.
A fost o mică analiză socială. Ce ați dori să facem?
Nu ai pic de respect.
Respectul nu are nicio legătură cu vârsta.
Dimpotrivă. Vârsta aduce experiență.
Eu, de pildă.
Dintr-o singură privire știu
cine nu are stofă.
Hai să ne bucurăm de petrecere! Vino cu mine, te rog!
- Am venit doar de dragul tău, să știi. - Știu. Să-i bârfim pe ai mei!
Jur că mă trec transpirațiile.
Dă-mi-l! Hai!
Doamnă Müge, mă puteți ajuta?
- Nu știu ce să fac. - Care e problema?
- Cineva vomită acolo. - Poftim?
Nu știu cine. Vreau să evit o scenă.
- Unde? - În camera aia.
Doamne, asta ne mai trebuia!
Alo? Poftim?
E o problemă cu băuturile. Trebuie să mă ocup de ea.
- Bine, du-te! Acolo? - Da.
Vin imediat.
Scuze, vă simțiți bine?
Aveți nevoie de ajutor?
Mă duc prin spate.
N-am vrut, dar e singura soluție. Dacă ar fi existat altă…
- Lale, putem vorbi? - Aveam o discuție.
Te rog. E urgent.
Bine. Mă întorc imediat.
Ce e?
- E timpul să vorbim. - Hai să vorbim! Spune!
Între patru ochi.
Bine, vino!
Intră! E plin de oameni peste tot.
Putem vorbi aici.
UN ALT NEANT SARP KALFAOĞLU
Ce e? Spune-mi!
Poftim? Eu să spun? Tu ai vrut să vorbim.
Te rog! Te-am întrebat ceva.
- Te îndepărtezi de mine. - Nu-i adevărat.
Atunci de ce mă eviți?
Ce te deranjează la mine?
Nu e adevărat. De ce crezi asta?
Și nu mă deranjezi. Ești minunat.
Acum ai o relație nouă.
Mă refer la Gül.
O relație stabilă o să-ți priască
după atâta vreme.
Gül e omul potrivit. E minunat.
- Că eu și Gül suntem împreună? - Da.
De ce?
Am înțeles.
- Ce sunt astea? - Cadouri pentru oaspeți, la plecare.
Atunci, iau și eu una. Sunt oaspete.
Vă dau una cu punguță. E mai șic.
Mulțumesc.
Poftim!
Nu am cerut whisky.
Cem l-a adus. E un cupaj special.
Tu nu bei?
Eu…
- Poate că nu sunt expert în whisky. - Crezi că eu sunt?
Așa se pare.
Ești mereu stăpân pe tine.
Știi întotdeauna ce faci.
Așa pare, nu?
Arde pe gât, nu?
Arde.
Uneori savurezi senzația de arsură.
- Alteori te lasă fără suflare. - Exact.
E un stil de viață nesănătos.
Mie nu-mi mai priește.
O să te lași de băut?
Presupun că da.
O să-i duc dorul.
Dar trebuie să mă las.
Dar tu?
Ăsta a fost ultimul.
Pe curând!
Noapte bună!
Scumpo, totul a fost grozav, ca de obicei.
- Mi-ai lipsit. - Să ne întâlnim!
- Da. - Sună-mă!
- Noapte bună! - La fel!
- A fost cutremur în Izmir. - Poftim?
- Ce magnitudine? - 5,4, dar nu e oficial.
- Mă duc? - Fuga! Îți fac rost de mașină.
Bine.
CUTREMUR DE 5,4 ÎN IZMIR
Patru clădiri s-au prăbușit aici.
Putem obține informații doar despre răniți.
- Nu și despre morți. - Ajutor!
Se aud voci dinăuntru.
Aud voci din clădire!
Dle agent, vă rog…
E alt cutremur! Fugiți!
Subtitrarea: Liana Oprea