Vill du ha nåt att dricka? Vin?
Det behövs inte.
Samma som du.
Så kaffe.
-Visst. -Vänta.
Sätt dig. Jag hämtar det.
Så…
Jag lyssnar.
Var du rädd för mig?
Eller skrämdes du av tanken på att nån skulle krossa dig?
Att sitta i rampljuset utan någon vid din sida.
Varje kväll, varje show.
Alla snackar skit.
Nej.
Jag sa aldrig: "Ingen är på min sida. Alla snackar skit."
-Ett lagarbete. -Sluta.
Okej.
Jag lyssnar.
Det är svårt att vara i rutan.
-Ja, du är ensam där. -Men du har Kenan som talar i ditt öra.
Ja. Jag har Kenan som talar i mitt öra.
Nunu i kontrollrummet.
Och Müge.
Så det är ett lagarbete.
Det är inget krig. Vi kan kalla det lopp eller tävling.
Ja.
Men tja…
Precis.
Vi tänkte inte att något kunde hända oss.
Jag var aldrig rädd för dig.
Jag misstänkte inget.
Jag hade inte misstänkt dig utifrån heller.
Varför inte?
-Varför såg du inte det? -Arrogans, Aslı.
Vad kallar du oss? Generation X? Gamlingarna? Sak samma.
Vår arrogans banade väg för dig. Förstår du?
Eftersom vi inte tog dig på allvar kom du raka vägen dit.
Tror du det var lätt för mig?
Självklart. Bara så där.
Vi trodde inte att nån skulle ljuga eller våga göra sånt.
Särskilt en liten flicka. Hur kunde hon?
Vi såg inte vad vi hade framför näsan.
Men jag gjorde det.
Jag vågade.
Ser du?
Ni dog som flugor.
Verkligen.
Såg du mig?
Ja.
Det gör jag än.
Vad tycker du?
Du frågar fel person.
Bry dig inte om min åsikt.
Läser du kommentarer på sociala medier?
De jämför oss.
Vissa tycker att jag är bättre, och andra sågar mig.
-Läser du dem nånsin? -Nej, det gör jag inte.
Vad menar du med det? Är du inte nyfiken på vad de tycker?
Jo.
Men inte om vad de skriver.
Folk säger inte alltid vad de känner eller tänker, Aslı.
De säger det de vill säga. Sociala medier är inte annorlunda.
Där säger folk det de vill säga.
Inte vad de tänker eller känner.
Ska vi inte kolla sociala medier?
Du är fri att göra det. Om du vet hur du ska hantera det.
Men inte om det rör till det för dig.
Du bestämmer.
Ska vi dricka vin?
Okej.
Du vet var det finns.
Vad i…
Gül är borta. De sparkade henne.
-Jag hörde det. -Jag trodde såna var oövervinnerliga.
Det är de. Gül klarar sig. Gül är en bra chef.
Hon skyddar företagets intressen.
Förresten, lilla fågel,
att förlora ett set är inte en förlust.
Visst. Förlåt. Gül gick på college, eller hur?
Hon studerade i USA. Ni två gick samma väg.
Ja, Aslı.
Vi är de privilegierade barnen. Okej?
Det kan ha hjälpt oss att få ett försprång i livet, ja.
Du har rätt.
Men på vägen förändras saker.
Vi blir jämlikar. Bara vår talang kan särskilja oss.
Tycker du att jag är talanglös?
Se på mig.
Jag har det som krävs.
Vi kan säga att jag inte gillar ditt arbete.
Säger du det?
Men Lale, kära du,
tittarsiffror talar för sig själva.
Jag står över dig.
Trots att du inte gillar mitt arbete.
Du trodde att jag skulle gå in genom ena dörren och ut genom den andra.
Varför är du här, Aslı?
Jag var orolig.
Jag mår bra, raring.
Tack.
Jag mår bra. Tack.
Du är trots allt min mästare. Min lärare.
Jag borde besöka dig så att du inte känner dig bortglömd.
Folk berättar för sina barn när de ser dig i snabbköpet.
"Du kanske inte minns henne, men hon var nån."
Välsigne dig.
Du är verkligen snäll. Tack.
Lale?
Du borde fixa ögonlocken.
Du ser sliten ut.
Du har rätt.
Jag har också tänkt på det.
Det känns obehagligt när jag tar på mina läsglasögon.
Och du har gått ner i vikt.
Du vet vad de säger: "Äldre kvinnor är kor eller getter."
Då är jag nog en get. Coolt.
Okej. Varför inte?
Jag har en fråga.
Saknar du aldrig dina glansdagar?
Jag saknade mitt jobb, ja.
Det är därför jag är tillbaka.
Och din plan är att besegra mig.
Jag har inga sådana planer.
Ärligt talat
så bryr jag mig inte.
Hur köpte du det här huset?
Har du huslån? Var det svårt?
Eller visste du inte var du skulle stoppa pengarna?
Den här, då?
Gick du från affär till affär och valde den själv,
eller ställde inredaren den här?
Dina gamla vänner?
Har du kontakt med de som inte är rika och framgångsrika?
Eller är du trött på deras avundsjuka, så du håller dig borta från dem?
Alla vill ha nåt av dig, va? Det suger.
Jag hatar det.
Du var tvungen att byta umgänge. Du hade inget val.
Du har rätt.
Men vad tänker du på när du lägger dig på kvällen?
Jag menar, vad brukade du tänka?
-"Ja! Jag var grym idag igen"? -Är du klar?
Nej.
Men varsågod.
Okej.
Det här huset.
När vi bestämde oss för att köpa hus
pågick ett krig i världen,
och jag reste utomlands hela tiden.
Selim och flickorna valde det här huset och allt du ser här.
Jag kom hit som en gäst långt senare.
Det dröjde innan jag vande mig.
När det gäller vänner
så var jag tvungen att bryta med vissa av dem.
på grund av deras kommentarer om min karriär och mitt moderskap.
Jag var inte arg, men jag blev sårad.
Vi är människor, det är naturligt. Vissa av dem försvann.
Vi träffas ibland, trots våra olikheter,
och umgås och har kul.
Och på kvällarna tittar jag på filmer som Selim skickar. Det är min kvällsrutin.
Selim filmar våra döttrar och skickar filmerna till mig.
Deras pjäser och uppträdanden.
Det ser jag på.
Nöjd?
När hörde du den där knäppningen?
Vilken då? Va?
När hörde du knäppningen
och sa: "Nu är det gjort.
Ingen återvändo.
Jag är rik. Ingen kan ta ifrån mig det.
Jag kan dricka det här dyra vinet när jag vill nu."
När då?
Det finns ingen tidpunkt. Och ingen knäppning.
Dåliga nyheter, raring.
Det här vinet är mitt idag. Ja, jag dricker det.
Imorgon kanske jag inte får det.
Jag hade höga tittarsiffror förut, men inte idag.
Framgången är min och misslyckandet också.
Sånt är livet.
Man kan inte sålla bort saker. Man får leva med det.
Se på mig.
Vad gör du här?
Men var ärlig är du snäll.
Berätta bara.
Varför?
Jag är rädd.
Det borde du vara.
Det är vägen.
Jag orkar inte!
Det är smutsigt. Det är hemskt.
Jag borde inte ha nåt emot det smutsiga.
Jag säger det innan du gör det.
Jag är den värsta. Jag är en styggelse.
Vänskap, etik… Jag bryr mig inte om den skiten.
Men ändå…
Du är olycklig.
Jag trodde att jag skulle bli lycklig.
Vem lurade i dig det?
Är du lycklig?
Var du lycklig?
Jag tänkte inte på det.
Inget gör dig lycklig, va?
Selim, flickorna, huset,
tittarsiffrorna, priset.
Ingenting.
Vi har förgiftats av framgång, berömmelse och ära.
Det är en förbannelse.
Inget kan göra oss lyckliga nu.
Tala för dig själv.
Okej?
Jag har en familj.
Jag har mina barn.
Jag har ett hem.
Ljug inte för mig!
För en gångs skull, ljug inte för mig!
Du pratar med Aslı Tuna, så passa din tunga.
Jag respekterar dig inte, Aslı Tuna.
-Jo, det gör du! -Nej!
-Det gör du! -Nej.
Det gör du!
Du dricker vin med mig tidigt på dagen
medan din man väntar utanför. Varför?
För att jag knuffade dig av tronen och motade bort dig.
Det var inte du.
Det var Müge.
-Müge, va? -Ja, Müge!
Så det var också ert verk.
För bara ni kan göra så mot varandra. Är det så?
Du har tittat. Uppenbarligen. Hela Turkiet tittar på mig.
Folk kan inte slita sig från mig.
Folk stirrar på krockade bilar också.
-Dra åt helvete! -Vad vill du ha av mig?
Vad vill du ha av mig?
Jag har fått nog!
Det här, Lale. Det är det här jag vill ha.
Det finns inga som oss i den här världen.
Det är bara vi som förstår.
Jag vill prata.
Vi kan aldrig spela i samma liga eller på samma mark, Aslı.
Vi är raka motsatser.
Bra. Det är också något.
Vad är det här? Har du ingen stolthet? Va?
Ingen självkänsla?
Stärk din karaktär!
Varför tävlar du med mig hela tiden?
Och du då?
Du ljuger konstant för dig själv och beter dig som en etikexpert.
Erkänn, du vill vara jag.
Du vill följa ditt hjärta precis som jag, men du kan inte. Varför?
För att du vill vara en god människa.
Vänner, principer, familj… Det är viktigt för dig, va?
Men du brinner inombords, Lale.
Erkänn.
-Du är avundsjuk på mig. -Oj!
-På dig? -Ja, på mig.
För helvete.
Kanske inte på min framgång eller priserna jag får,
men på hur jag accepterar mig själv.
Du är för hederlig.
Fan också.
Du brukade ju vara så rock'n'roll.
Nu är du hemmafru.
Den här lyckliga familjen…
Patetiskt.
Försvinn ur mitt hus nu. Stick.
Gå. Ut ur mitt hus. Jag har saker att göra. Skynda på.
Släpp mig.
Jag vet inte hur det är att vara mamma,
men jag vet hur det är där ute.
Ditt liv består bara av två saker:
tittarsiffrorna…
…och Kenan.
Men du erkänner det inte ens för dig själv.
Ingen förstår dig förutom jag, Lale.
Okej.
Eftersom vi är ärliga
ska jag berätta ett par saker.
Människor behöver älska.
Du.
Jag syftar inte på att bli älskad.
Men vi måste älska något.
Att vara människa eller att ha ett hjärta
är inte en svaghet.
Folk känner ibland ett behov av att knyta an till andra.
Att vara så ensam är inte bra.
Förstår du?
Jag upplever allt. Jag lever och jag kan känna.
Så säger en veteran.
Skriv ner det, okej?
Försvinn ur mitt hus nu.
Är allt okej?
Ja.
Låt semestern börja.
Nu åker vi.
AS THE CROW FLIES
HEJ, SYSTRAR… LALES TITTARSIFFROR ÄR FORTFARANDE LÅGA
MEN DET KOKAR HÄR
HON DUMPADE SPONSORERNA. HENNES SHOW ÄR MER SOFISTIKERAD NU
SNART KOMMER HON ATT ÅTERFÅ SIN ÄRA
JAG UPPDATERAR ER MED INSIDERINFORMATION. OROA ER INTE
DUDU - HÄR FÖR ATT DELA DET SENASTE SKVALLRET MED ER
VÄLKOMMEN! LALE KIRAN ÄR TILLBAKA!
JAG HAR KONFIDENTIELLA DOKUMENT OM LALE, FRÅGA INTE VEM JAG ÄR.
JAG SKA BERÄTTA HUR LALE KOM HIT GENOM ATT TRAMPA PÅ ANDRA
LALE HAR ALDRIG TVEKAT ATT TRAMPA PÅ FOLK RUNTOMKRING HENNE
OCH HON OCH KENAN VAR ÄLSKARE
HON FÖRSUMMAR SINA BARN. ALLT ÄR FÖR ETT BRA FOTO
Det är Müge.
Müge Türkmen?
Berätta inget för Lale.
Men…
Hon klarar inte av det. Hon skulle bli sårad.
Är det inte bättre att hon vet?
Släpp det. Jag vill inte att hon ska veta, och så är det.
Det är ju så du gör.
Du skyddar ms Lale från vinden, världen, ohyran och sånt.
Konstigt. Som trädgårdsmästaren och hans blomma.
Strunt samma.
Vi har fest på lördag. Skicka din gästlista.
-Är det en inbjudan? -Ja. Du har kontakter.
Folk du ringer och så.
Så jag ska skicka min gästlista.
Och jag är inbjuden. Eller hur?
Sluta, annars slår jag dig,
och det blir svårt att förklara för Lale. Gå nu.
Okej. Ha en trevlig dag.
Hej, Kenan.
-Vem är det här? -Det är Güliz.
Fråga inte "Vem?" Det köper jag inte. Jag måste träffa dig. Ensam.
Jag har ett förslag. Nyfiken?
Jag ser vem som utför miraklen.
Hur då?
Berätta.
Talar du av erfarenhet?
Jösses. Skulle det här handla om ålder?
Jag är idel öra, Güliz.
Berätta.
Jag vill ha dig.
Du?
Till mitt bolag.
Vad? Jag menar det.
Ni har jobbat i branschen i åratal. Det är er hemmaplan.
Men jag bestämmer nu.
Och farbror Sulhi stöder mig.
Bestämmer du?
Så mycket för rättvisan, va? Ser man på.
Jag kom hit trots min ålder och ni är ni.
Visst.
Det är mitt förslag.
Jag erbjuder dig fullt mandat. Säg bara ja.
Vi drar igång en ny show.
Skapar en ny stjärna.
För jag vet att ni är äkta vara.
Okej. Fundera på det.
Ni brukar tänka igenom saker.
Sen kan du berätta om era villkor och allt.
-Två! -Ja, jag försöker hitta hem…
-Lägg inte upp det här om du spelar in. -Sluta!
Människor behöver älska.
Jag syftar inte på att bli älskad. Men vi måste älska något.
Att vara människa
eller att ha ett hjärta är ingen svaghet.
Vi var så härliga ungar.
Eller hur?
Allt är möjligt i den åldern.
Livet är fullt av överraskningar.
Man undrar hela tiden vad som väntar.
"Vad sker härnäst?"
-Menar du att vara orolig hela tiden? -Nej, tvärtom.
Att vara jätteglad.
Möjligheterna är oändliga.
Du, till exempel.
Blir du jätteglad av nåt?
När blev du senast exalterad över något?
Jag vet att du har det jobbigt,
men det här är annorlunda.
Vet du vad…
Vi går och har sex på stranden.
På stranden?
Ja.
Som vi brukade göra.
Det var inte jag.
Jag mår inte bra.
Min hjärna har vänt sig mot mitt hjärta.
Kom, vi går och lägger dig.
-Ja. -Kom.
Vi går och lägger mig.
Till sängs.
Kom här.
Jag vill verkligen älska dig.
Ursäkta?
Du är min make.
Du är Selim.
Du är perfekt.
Och du önskar att du kunde älska mig.
MON5-TORNET
-Ja? -Läget, raring?
Jag kunde inte sova. Jag är spänd.
Vad är det?
I helgen är det fest hos dig.
Åh, nej.
Lale har sin årliga fest i helgen.
Hon bjöd nog in alla.
Och alla inbjudna kommer nog att närvara.
Om de inte har nåt viktigare för sig.
Och ms Zerrin? Hon är i Istanbul.
Du är så smart. Sant.
Men Kenan har säkert bjudit henne.
-Hon borde komma på vår fest. -Så klart.
Hon behöver ingen nostalgitripp.
Okej, jag fixar det.
Jag ringer henne själv.
Men det är inte så lätt att nå ms Zerrin.
Det är ganska svårt. Güliz borde bjuda henne.
-Deras familjer står varandra nära. -Om jag ringer henne så kommer hon.
Okej. Du har rätt.
Du fixar det. Jag tar hand om resten. Toppen.
Så fest hos dig i helgen.
Okej. Toppen.
Ja. Jag skriver ner det.
Ms Zerrin, hej.
Vi har saknat dig.
Lale och jag talade om dig. Det vore kul om du kom.
Det vore en ära.
Okej. Vi ses. Hej då.
-God morgon. -God morgon.
God morgon. Ha en bra dag.
God morgon, välkomstkommittén. Ni växer snart fast.
-God morgon, ms Lale. -God morgon.
-God morgon.
God morgon, ms Lale.
-Du är fin i håret. -Tack.
-Hej, ms Lale. -Hej.
-Hur är det? -Bra. Du då?
Bara bra. Tack.
-Är inte Kenan här? -Han jobbar på distans.
Men oroa dig inte, allt är online och uppdaterat.
Säger du det?
Och vi förbereder för er fest.
Mr Rıfat fixar det. Är det nåt du vill tillägga?
-Nej, tack. -Det var så lite.
Måndag, tisdag, onsdag, torsdag, fredag.
Ditt liv består bara av två saker:
tittarsiffrorna
och Kenan.
Ge mig bara ett svar, Müge!
Jag skickade presenter till ms Zerrin, men hon svarar inte.
-Hon kommer väl till oss? -Lugn, raring. Det ser så ut.
Det räcker inte.
Jag vill att hon kommer till oss.
Jag ordnar det. Lugna ner dig.
Gör det.
Tack.
Det verkar inte bli bättre väder. Ha värmarna på.
-Vad är det för blick? Vad är det? -Inget.
Jag tittar bara.
Ni är i farten igen.
Ja, tyvärr.
Fest för folk värda att lära känna, som du kallar det.
Var är Kenan?
Vet inte. Han jobbar på distans.
Varför då?
Jag vet inte.
-Är ni osams? -Nej. Varför skulle vi vara det?
Märkligt.
-Det här duger inte… -Varför är borden fortfarande tomma?
Snabba på. Kom igen, allihopa. Tiden går. Nu får ni skynda er.
-Ordna det, tack. -Raring.
Güliz sa att hon ringde ms Zerrin, och hon kommer.
Det blir kanon. Lita på mig, det kommer att bli grymt.
-Müge? -Ja, raring.
Du jobbade inte så hårt för Lales fester, va?
Nej, men det här är för våra jobb.
Du lurade Lale, så du vill inte ha henne tillbaka.
För om hon kommer tillbaka, dödar hon dig. Har ni träffats sedan dess?
Lale är ingen festprisse.
-Ni har nog inte stött på varandra. -Nej.
-Okej, bli inte nervös. -Nej.
Jag frågar inte om du spelar för båda sidor. Jag är bara nyfiken.
Förresten, din kavaj är skitsnygg.
Tack så mycket.
Och jag älskar din klänning. Vänta, jag måste kolla de här.
Ursäkta mig.
De här blommorna…
Allt är toppen, raring. Som alltid.
Tack, kul att du gillar det. Jag hann inte göra något.
Snälla du. Jag ser din touch överallt.
Tack. Tack för att du kom.
-Jag är glad att du kom. Vi ses. -Vi ses.
-Lale, kära du. -Seda, raring.
Jag ska inte kyssa dig och förstöra sminket.
-Du är jättesnygg. -Tack.
-Ta en drink. -Okej. Vi pratar efteråt.
Varför rött?
Den är vinröd.
-Den sitter löst. Ser jag bra ut? -Du äter ju inget.
Du tynar bort. Var försiktig.
Menar du att jag börjar bli ful?
Du?
Du kan inte bli ful.
Du är underbar.
Kom du hit med Gül?
Med Gül?
-Hur är det, Seda? -Jättebra.
Vad är det?
Allt är ju perfekt, ms Aslı.
-Är Zerrin här? -Nej.
Du verkar deppig. Är nåt på tok?
Ja.
Det finns nån, en förrädare. Det som har hänt…
Det är nåt.
Güliz, kära du.
-Du besökte mig inte. -Jag har precis flyttat hem från London.
Fel drag. Jag tänkte presentera dig för teamet på BBC.
Kismet.
Ms Zerrin, hej. Välkommen. Jag är Müge, chefredaktör.
-Vi växte upp till dig, och… -Ms Zerrin.
Välkommen hem till mig. Aslı Tuna.
Aslı Tuna.
Ja, jag vet.
Du håller Lales stol varm.
I själva verket
verkar stolen gilla mig.
Den saknar inte sin före detta ägare.
Du är här.
Är det inte svårt att hålla i två grenar samtidigt?
Två grenar?
Fantasin där vi är borta och ex-spelarna är tillbaka.
Men du vill skydda dig utifall att de inte är det.
"Gamlingarna vinner."
Som om det är ett brott att vara ung.
Som om vi är gäster och inte förtjänar att vara här.
Du skrev pjäsen och generation X spelade den.
-Jag förstår inte. Vilka är "vi"? -Jag menar ni.
Generation V.
Boomers.
Det var en snabb social analys.
-Vad ska vi göra? -Du har ingen respekt.
Respekt har inget med ålder att göra.
Tvärtom, man får erfarenhet när man åldras.
Ta mig, till exempel.
En titt räcker för att veta
vem som inte har det som krävs.
Låt oss njuta av festen nu. Följ med mig.
-Jag kom hit bara för din skull. -Jag vet.
Vi kan skvallra om mina föräldrar.
Jag får värmevallningar.
Ge mig den. Ge hit den.
Ms Müge, kan du hjälpa mig?
-Jag vet inte hur jag ska göra. -Vad är det?
-Det är nån som kräks där inne. -Va?
Jag vet inte vem. Jag vill undvika en scen.
-Var är de? -I det rummet.
Precis vad vi behöver.
Hallå? Vad?
Vi har ett problem med drinkarna. Jag måste lösa det.
-Gör det. Där inne? -Ja.
Jag kommer strax.
Ursäkta, mår du bra?
Behöver du hjälp?
Jag kollar och kommer tillbaka.
Det är det enda sättet. Om det fanns nåt annat…
-Kan vi prata, Lale? -Vi pratar här.
Det är brådskande.
Okej. Jag kommer strax.
Vad är det?
-Det är dags att vi talas vid. -Okej. Berätta.
I enrum.
Okej, kom.
Kom in. Personalen och gästerna är överallt. Vi kan prata här.
ÄNNU ETT TOMRUM SARP KALFAOĞLU
Berätta nu.
Va? Ska jag prata? Det var du som ville gå hit.
Snälla. Jag ställde en fråga.
-Du distanserar dig från mig. -Nej.
Varför undviker du mig, då?
Vad är det som stör dig?
Det är inte sant. Varför tror du det?
Och du mår bra. Det är toppen.
Du har nåt nytt på gång.
Jag pratar om Gül.
En stadig relation med någon ny kommer att göra dig gott
efter så lång tid.
Gül är rätt person för det. Det är toppen.
-Att Gül och jag är ihop? -Ja.
Hur så?
Jag fattar.
-Vad är det här? -"Vi ses-presenter" till gästerna.
Då tar jag en. Jag är en gäst här.
Här, ta en med väskan. Det är mer chic.
Tack.
Här.
Jag bad inte om whisky.
Cem köpte den här. Specialblandning.
Ska du inte dricka?
Jag…
-Jag kanske inte vet så mycket om whisky. -Tror du att jag gör det?
Det verkar så.
Du är alltid lugn.
Vet alltid vad du gör.
Det är så det ser ut.
Det bränner, va?
Det bränner.
Ibland njuter man av den brännande känslan.
-Ibland blir man andfådd. -Precis.
Det är ett ohälsosamt sätt att leva.
Det funkar inte för mig.
Ska du sluta dricka?
Jag antar det.
Jag kommer att sakna det.
Men jag måste sluta.
Du då?
Det var sista gången.
Vi ses.
God kväll.
Raring, allt var toppen som vanligt.
-Jag har saknat dig. -Vi borde ses.
-Ja. -Ring mig.
-God kväll. -God kväll.
-Det har varit en jordbävning i İzmir. -Va?
-Magnitud? -5,4, men inget officiellt uttalande.
-Ska jag åka? -Skynda dig. Jag fixar skjuts.
Okej.
JORDBÄVNING MED 5,4 MAGNITUD I İZMİR
Fyra byggnader rasade här.
Vi kan bara få information om de skadade.
-Inget om dödsfall. -Hjälp!
Röster kommer inifrån.
Jag hör röster från byggnaden!
Konstapeln, snälla…
En till jordbävning! Spring!
Undertexter: Sarah Wallin Bååth