Що будеш пити? Вино?
Ні, дякую.
Те, що й ти.
Тоді каву.
-Авжеж. -Зачекай.
Сідай. Я принесу.
Отже…
Я слухаю.
Ти мене боялася?
Тебе лякала вірогідність того, що тебе хтось знищить?
Сидиш під прожектором і знаєш, що ти сама, на твоєму боці нікого нема.
Щовечора, кожної програми.
Усі виродки.
Ні.
По-перше, я ніколи не казала: «На моєму боці нікого нема. Усі виродки».
-Це командна робота. -Припини.
Добре.
Я слухаю.
Бути на екрані важко.
-Так, там ти сама. -Але тобі на вухо говорить Кенан.
Це правда. Мені на вухо говорить Кенан.
Нуну в студії.
Також там була Мюґе.
Тож це командна робота.
Це не війна. Можна назвати це перегонами чи змаганням.
Так.
Але все ж…
Так. Авжеж.
Ми думали: «Нічого не станеться ні зі мною, ні з нами».
Я, наприклад, ніколи тебе не боялася.
У мене не було підозр.
Якби я дивилася зі сторони, усе одно не підозрювала б тебе.
Чому?
-Чому ти цього не побачила? -Зарозумілість, Асли.
Як ти нас називаєш? Покоління Х? Команда стариганів?
Наша зарозумілість проклала тобі шлях. Розумієш?
Оскільки ми не сприйняли тебе серйозно, ти потрапила туди напролом.
Гадаєш, мені було легко?
Аякже. Саме так.
Бо ми думали, що нам ніхто не брехатиме і не наважиться на такі дії.
Особливо маленька дівчинка. Як вона могла?
Ми не побачили те, що було у нас під носом.
Але я це зробила.
Я наважилася.
Ясно?
Ви вийшли з гри одне за одним.
Так і є.
Ти дивилася мене?
Так.
І досі дивлюся.
Що думаєш?
Ти не ту людину питаєш.
Не хвилюйся про мої думки.
Ти читаєш коментарі в соцмережах?
Нас порівнюють.
Дехто вважає мене кращою, а інші, звісно, критикують мене.
-Ти їх читаєш? -Ні.
Тобто «ні»? Тобі не цікаво, що вони думають?
Цікаво.
Але не те, що вони пишуть.
Люди не завжди кажуть те, що насправді відчувають чи думають, Асли.
Вони кажуть те, що хочуть казати. У соцмережах також.
Там люди кажуть, що їм заманеться.
А не те, що вони насправді думають чи відчувають.
То що, не перевірятимемо соцмережі?
Ні. Ти можеш це робити. Якщо знаєш, що з цим робити, уперед.
Але не роби цього, якщо це тебе бентежить.
Вирішувати тобі.
Можна вина?
Добре.
Ти знаєш, де воно.
Що за…
Ґюль пішла. Її вигнали.
-Так, я чула. -Я думала, Ґюль непереможна.
Так і є. З Ґюль усе буде добре. Ґюль — гарний керівник.
Вона захищає інтереси корпорації.
До того ж, пташечко,
програш битви — ще не поразка.
Звісно. Вибач. Ґюль випускниця коледжу, так?
Вона вчилася в Штатах. Ви йшли одним шляхом.
Так, Асли.
Ми з багатих родин. Добре?
Можливо, це дало нам гарний старт у житті.
Ти права.
Але з часом все змінюється.
Ми стаємо рівними. Має значення лише талант.
Думаєш, мені бракує таланту?
Глянь на мене.
У мене добре виходить.
Скажімо, я не фанатка твоєї роботи.
Справді?
Але, Лале, люба,
мої рейтинги говорять самі за себе.
Вони вищі за твої.
Навіть якщо ти не фанатка моєї роботи.
Ти думала, що я зайду в одні двері, а вийду крізь інші.
Чому ти прийшла, Асли?
Хвилювалася за тебе.
У мене все добре, люба.
Дякую.
Усе чудово. Дякую.
Ти мій учитель, хай там як.
Я маю відвідувати тебе на свята, щоб ти не почувалася забутою.
Коли люди побачать тебе в супермаркеті, то скажуть дітям:
«Можливо, ви її не пам'ятаєте, але вона була відомою».
Благослови тебе Боже.
Ти дуже добра. Дякую.
Лале?
Тобі треба зробити підтяжку повік.
Бо виглядаєш втомленою.
Ти права.
Про це я теж подумаю.
Мені незручно, коли я надягаю окуляри для читання.
І ти схудла.
Знаєш, як кажуть: у старості жінки стають або коровами, або козами.
Я так розумію, що я коза. Клас.
Коза — це чудово. Чому б ні?
Гаразд, дозволь спитати.
Ти не сумуєш за днями своєї слави?
Так, я скучила за роботою.
Тому й повернулася.
І твій план — знищити мене.
Нічого подібного.
Якщо чесно,
мені байдуже.
Як ти купила цей будинок?
Іпотека? Важко було?
Чи ти не знала, куди ще вкласти гроші?
Ось це, наприклад.
Ти сама бігала по крамницям
чи все зробив декоратор?
Твої старі друзі?
Ти спілкуєшся з тими, хто небагатий і неуспішний?
Чи тобі набридла їхня заздрість, тож ти тримаєшся подалі від них?
Усі від тебе чогось хочуть, так? Жах.
Я це ненавиджу.
Тобі довелося змінити коло. Що ти ще могла зробити?
Ти права.
Але про що ти думаєш, коли лягаєш спати?
Тобто, про що ти думала?
-«Так! Я була класною»? -Ти закінчила?
Ні.
Але ти можеш сказати.
Добре.
Спершу, цей дім.
Коли ми з Селімом вирішили купити будинок,
у світі точилася війна,
і я постійно їздила за кордон, на жаль.
Тож Селім з дівчатами вибрали цей будинок і все, що ти тут бачиш.
Я приїхала сюди, як гість, набагато пізніше.
Я довго звикала.
Щодо моїх друзів.
Так, я була змушена викреслити деяких з них зі свого життя,
бо вони різко висловлювалися щодо моєї кар'єри та материнства.
Я не сердилася, але мені було боляче.
Ми люди. Це природно. Тож дехто з них пішов.
З іншими ми досі зустрічаємося, не дивлячись на розбіжності,
і гарно проводимо час разом.
По вечорам я дивлюся відео, які надсилає мені Селім. Вечірня рутина.
Селім записує особливі моменти моїх дівчат і надсилає їх мені.
Їхні п'єси та вистави.
Я їх дивлюся.
Задоволена?
І коли саме ти почула це клацання?
Яке клацання? Що?
Коли ти почула клацання
і сказала: «Гаразд, це все?
Шляху назад немає.
Я багата. І ніхто не відніме в мене це.
Тепер я можу пити дороге вино, коли захочу».
У який момент?
Немає такого моменту і клацання.
Асли, погані новини, люба.
Це вино сьогодні моє. Так, я п'ю його.
Завтра, можливо, я не матиму його.
Раніше в мене були високі рейтинги, а сьогодні — ні.
Успіх — мій, як і невдача, Асли.
Це життя.
У житті бувають злети і падіння, треба вміти приймати це.
Поглянь на мене.
Чому ти тут?
Але прошу, скажи чесно.
Просто скажи.
Чому?
Мені страшно.
Так і має бути.
Це правильно.
Я не можу це винести!
Це брудно, жахливо.
Так, знаю, я не проти бруду.
Я скажу це раніше за тебе.
Я найбрудніша. Я мерзенна, так?
Дружба, етика… Мені начхати на це лайно.
Але все ж…
Ти нещаслива.
Я думала, що буду щасливою, як виграю.
Хто тобі так збрехав?
Ти щаслива?
Ти була щаслива?
Я не думала про це.
Тебе ніщо не радує, так?
Селім, дівчата, цей будинок,
рейтинги, нагорода.
Нічого.
Ми були отруєні успіхом, славою і тріумфом.
Нас прокляли.
Нас ніщо не зробить щасливими.
Говори за себе.
Добре?
У мене є сім'я.
У мене є діти.
У мене справжній дім.
Не бреши мені!
Хоч раз, не бреши мені!
Ти розмовляєш з Асли Туною, тож слідкуй за словами.
Я тебе не поважаю, Асли Туно.
-Поважаєш! -Ні!
Поважаєш!
Ти п'єш зі мною вино вранці,
поки твій чоловік чекає надворі. Чому?
Бо я вигнала тебе з крісла, викинула тебе.
То була не ти.
А Мюґе.
-Мюґе? -Так, Мюґе!
То це теж ви зробили.
Бо тільки ви можете так вчинити одне з одним. Так?
Ти дивилася мене. Звісно. Уся Туреччина дивиться мене.
Люди не можуть відвести від мене очей!
Усі дивляться і на машину, що розбивається.
-А щоб тебе! -Що ти від мене хочеш?
Що ти від мене хочеш, Асли?
Я сита по горло!
Ось, Лале, що я хочу.
У світі немає нікого, як ми двоє.
Лише ми можемо зрозуміти одна одну. Я цього хочу. Поговорімо.
Ми з тобою не можемо бути в одній лізі чи на одній землі, Асли.
Ми надто різні.
Добре. Це теж щось.
Якого чорта? У тебе нема гордості? Га?
Що з твоєю самооцінкою?
Май характер!
Чому ти постійно зі мною змагаєшся?
А ти?
Ти постійно брешеш собі і поводишся як експерт з етики.
Зізнайся, ти хочеш бути мною.
Ти хочеш слідувати своєму серцю, як я, але не можеш. Чому?
Бо ти маєш бути хорошою людиною.
Друзі, принципи, сім'я… Це для тебе важливо, так?
Але ти палаєш усередині, Лале.
Визнай це.
-Ти мені заздриш. -Маячня!
-Тобі? -Так, мені.
Хай тобі грець!
Можливо, не моєму успіхові чи нагородам, які я отримую,
а тому, як я приймаю себе.
Бо ти надто праведна.
От, лайно.
Лале, ти була крутою дівчиною.
А тепер граєшся в дочки-матері.
Вдавана щаслива родина…
Це сумно.
Так, а тепер геть з мого будинку!
Шуруй. Забирайся з мого дому. У мене є чим зайнятися. Швидко.
Відпусти.
Я не знаю, як це бути матір'ю,
але я знаюся на не сімейних речах.
Твоє життя складається лише з двох речей:
рейтингів…
і Кенана.
Але ти не можеш зізнатися в цьому навіть собі.
Ніхто тебе не розуміє, окрім мене, Лале.
Добре.
Якщо ми відверті,
скажу тобі дещо.
Людям потрібна любов.
Послухай.
Я не кажу про бути любимою.
Однак нам треба любити.
Бути людиною чи мати серце —
це не слабкість.
Люди іноді відчувають потребу в спілкуванні з іншими.
Погано бути такою самотньою.
Розумієш?
Я все це маю. Я жива і маю почуття.
І це слово ветерана.
Запиши, добре?
А тепер геть з мого будинку!
Усе добре?
Так.
Нехай відпустка розпочнеться.
Поїхали.
НАПРОЛОМ
ПРИВІТ, СЕСТРИ… РЕЙТИНГ ЛАЛЕ ДОСІ НИЗЬКИЙ
ТУТ ГАРЯЧЕ
ВОНА ВІДМОВИЛАСЯ ВІД СПОНСОРІВ. ТЕПЕР ЇЇ ШОУ БІЛЬШ ВИТОНЧЕНЕ
СХОЖЕ, ВОНА СКОРО ПОВЕРНЕ СВОЮ СЛАВУ
Я І ДАЛІ ДАВАТИМУ ІНСАЙДЕРСЬКУ ІНФОРМАЦІЮ. НЕ ХВИЛЮЙТЕСЯ
ДУДУ: ТУТ, ЩОБ ПОДІЛИТИСЯ З ВАМИ ОСТАННІМИ ПЛІТКАМИ
ВІТАЮ, ДУДУ! ЛАЛЕ КИРАН ПОВЕРТАЄТЬСЯ!
У МЕНЕ Є КОНФІДЕНЦІЙНА ІНФОРМАЦІЯ НА ЛАЛЕ, НЕ ПИТАЙТЕ, ХТО Я
Я РОЗКАЖУ, ЯК ЛАЛЕ ПОТРАПИЛА СЮДИ, ПЕРЕСТУПАЮЧИ ЧЕРЕЗ ІНШИХ
ЛАЛЕ НІКОЛИ НЕ ВАГАЛАСЬ ПЕРЕСТУПИТИ ЧЕРЕЗ ЛЮДЕЙ НАВКОЛО
ВОНА І ПАН КЕНАН БУЛИ КОХАНЦЯМИ
ВОНА НЕХТУЄ ДІТЬМИ. ЦЕ ВСЕ ЗАДЛЯ ХОРОШОГО ФОТО
Це Мюґе.
Мюґе Тюркмен?
Тільки не говори Лале.
Але…
Лале не впорається з цим. Їй буде боляче.
Може, краще сказати їй?
Юсуфе, годі. Я не хочу, щоб вона знала. І крапка.
Ви так завжди робите.
Ви захищаєте пані Лале від вітру, світу, шкідників і всього іншого.
Дивно. Як садівник і його квітка.
Як скажеш, Юсуфе.
У нас в суботу вечірка. Відправ мені список.
-Мене запрошено? -Так. Ти маєш зв'язки.
Люди, яким ти дзвониш.
Тож… я маю надіслати вам мій список гостей.
Я запрошений! Так?
Припини, або вдарю,
і нам буде важко пояснити це Лале. Іди.
Ясно. Гарного вам дня.
Привіт, Кенане.
-Хто це? -Це Ґюліз.
Не питай «Яка?». Я не куплюся. Я хочу зустрітися. Один на один.
У мене для тебе пропозиція. Цікаво?
Я бачу, хто справжній чудотворець.
Як?
Скажи мені.
У тебе є досвід?
Господи, справді говоритимеш про вік?
Уважно слухаю, Ґюліз.
Кажи.
Приходь до мене.
До тебе?
На мою станцію.
Що? Я серйозно.
Так, знаю. Ти багато років працюєш у цій галузі. Це твоя територія.
Але тепер я головна.
За мною — дядько Сулгі.
Отже, ти у вигідному положенні.
Отака вона справедливість, так?
Я потрапила сюди, незважаючи на вік, а ви — це ви.
Байдуже.
Це моя пропозиція.
Я пропоную тобі повну владу. Просто скажи «так».
Почнімо нову програму.
Створимо нову зірку.
Бо я знаю. Справа у тобі. Усе залежить від тебе.
Добре. Подумай про це.
Ви завжди все обдумуєте.
Потім розкажеш про свої умови.
-Два! -Так, намагаюся знайти дорогу додому…
-Якщо ти знімаєш відео, не пости це. -Припини!
Людям потрібна любов.
Я не кажу про бути любимою. Однак нам треба любити.
Бути людиною
чи мати серце — це не слабкість.
Ми були гарними дітьми.
Чи не так?
У такому віці все можливо.
Життя сповнене сюрпризів.
Ти завжди думаєш: «Що далі?
Що далі?»
-Ти про постійне хвилювання? -Ні, навпаки.
Скоріш, ентузіазм.
Нескінченні можливості.
От ти, наприклад.
Ти хоч раз чимось захоплювався?
Коли ти востаннє чимось захоплювався?
Я знаю, що у тебе зараз важкі часи,
але, здається, є ще щось.
Я от що тобі скажу…
Давай займемося сексом на пляжі.
На пляжі?
Угу.
Як раніше.
Це не зі мною було.
Мені погано, Селіме.
Мій розум пручається моєму серцю.
Ну ж бо, ходімо в ліжко.
-Так. -Ходімо.
Так, ходімо спати.
Спати.
Іди сюди.
Я справді хотіла б тебе любити.
Перепрошую?
Ти мій чоловік.
Ти Селім.
Ти ідеальний.
І ти хотіла б любити мене.
ВЕЖА МОН5
-Так? -Як справи, люба?
Погано спала. Я на межі.
Що таке?
У тебе вдома вечірка цими вихідними.
Ой, ні.
Лале влаштовує щорічну вечірку цими вихідними.
Мабуть, вона запросила всіх.
І всі запрошені, мабуть, прийдуть.
Хіба що матимуть важливіші справи?
Як щодо пані Зеррін? Вона в Стамбулі.
Ти така розумниця. Справді.
Але, зуб даю, Кенан уже запросив її.
-Вона має прийти до нас. -Звісно, прийде, Мюґе.
Їй не потрібен вітер ностальгії.
Добре, я цим займуся.
Сама подзвоню їй.
Але до пані Зеррін не так легко достукатися, люба.
Це досить важко. Ґюліз має запросити її.
-Вони дружать сім'ями. -Якщо я їй подзвоню, вона прийде, Мюґе.
Добре. Ти права.
Займися цим. Я розберуся з усім іншим. Чудово.
Тож цими вихідними у тебе вечірка.
Добре. Чудово.
Добре. Я запишу.
Пані Зеррін, вітаю.
Ми сумували за вами.
Ми з Лале говорили про вас. Будемо раді вас бачити.
Це честь для нас.
Добре. Ще побачимось. Бувайте.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
Доброго ранку. Гарного дня.
Доброго ранку, вітальний комітете. Ви тут пустите коріння.
-Доброго ранку, пані Лале. -Доброго ранку.
-Доброго ранку.
Доброго ранку, пані Лале.
-У тебе гарна зачіска. -Дякую.
-Вітаю. -Вітаю, люба.
-Як справи? -Добре, а у тебе?
У мене теж. Дякую.
-Кенана ще немає? -Він працює віддалено.
Але не хвилюйтеся, усе онлайн і актуально.
Справді?
І ми готуємося до вашої вечірки.
Пан Рифат усе організовує. Хочете щось додати?
-Ні, дякую. -Будь ласка.
Понеділок, вівторок, середа, четвер, п'ятниця.
Твоє життя складається лише з двох речей:
рейтингів
і Кенана.
Мюґе, дай відповідь!
Я відправила пані Зеррін подарунки, але вона досі не відповідає мені.
-Вона прийде до нас, так? -Заспокойся, люба. Схоже, що так.
Цього замало, Мюґе.
Вона має прийти до нас, а не до Лале.
Добре, я подбаю про це. Заспокойся.
Подбай.
Дякую.
Схоже, погода не зміниться. Не вимикай опалювачі.
-Що це за погляд? Що трапилось? -Нічого.
Просто дивлюся.
Ви знову у справі.
Боюсь, що так.
Вечірка для людей, з якими варто бути знайомими, як ти кажеш.
Де Кенан?
Не знаю. Він працює віддалено.
Чому?
Я не знаю.
-Між вами щось сталося? -Ні. А що?
Дивно.
-Так не піде, хлопці… -Прошу. Чому столи досі порожні?
Швидше. Погляньте на час. Покваптеся.
-Покладіть це, будь ласка. -Люба.
Ґюліз сказала, що дзвонила пані Зеррін особисто, і вона прийде.
Усе буде чудово. Кажу тобі, усе пройде успішно.
-Мюґе? -Так, люба.
Ти ніколи так не працювала задля вечірок Лале, так?
Ні, але це заради нашої роботи.
Ти брудно вчинила з Лале, тож не хочеш, щоб вона повернулася.
Якщо вона повернеться, то знищить тебе. Ви зустрічалися відтоді?
Лале не любить нічне життя.
-Сумніваюся, що ви зустрічалися. -Ні, ніколи.
-Добре, не хвилюйся. -Ні.
Я не про те, чи ти граєш за обидві сторони. Просто цікаво.
До речі, у тебе неймовірний жакет.
Дякую.
І мені подобається твоя сукня. Зажди, треба дещо перевірити…
Вибачте.
Ці квіти…
Усе чудово, люба. Як завжди.
Дякую, я рада, що тобі подобається. Я була надто зайнята, щоб щось робити.
Прошу тебе. Я всюди бачу твій делікатний дотик.
Дякую. Дякую всім, що прийшли.
-Я рада, що ви прийшли. Побачимось. -Так.
-Лале, люба. -Седа, люба.
Я не цілуватиму тебе, щоб не зіпсувати тобі макіяж.
-Ти теж чудово виглядаєш. -Дякую.
-Візьми щось випити. -Поговорімо пізніше.
Чому червоний?
Це бордовий.
-Висить на мені. Я добре виглядаю? -Ну, ти не їси.
Ти згасаєш на очах. Бережи себе.
Тобто я стаю гидкою?
Ти?
Ти ніколи не станеш гидкою.
Ти прекрасна.
Ти прийшов сюди з Ґюль?
З Ґюль?
-То як справи, Седо? -Дуже добре.
Як справи?
Пані Асли, усе ідеально.
-Зеррін тут? -Ні.
Ви сумна. Щось не так?
Так.
Серед нас зрадник. Те, що сталося…
Щось відбувається.
Ґюліз, люба.
-Ти не прийшла до мене. -Я щойно повернулася з Лондона.
А дарма. Я хотіла познайомити тебе з командою ВВС.
Доля.
Пані Зеррін, вітаю. Ласкаво просимо. Я Мюґе, головний редактор.
-Ми виросли на ваших програмах… -Пані Зеррін.
Вітаю в моєму домі. Асли Туна.
Асли Туна.
Так, я знаю.
Ти грієш крісло Лале.
Власне,
здається, крісло мені до душі.
Воно не сумує за колишньою власницею.
Дивіться, ви тут.
Не складно сидіти на двох стільцях одночасно?
Двох стільцях?
Ці фантазії: коли ми йдемо, а колишні гравці повертаються.
Але ви хочете убезпечити себе і на випадок, якщо не повернуться.
«Старі переможуть».
Наче бути молодою — це злочин.
Ніби ми гості і не заслуговуємо бути тут.
Ви створили цю гру, і покоління Х грало в неї.
-Я не розумію. Хто це «ми»? -Я про вас.
Покоління V.
Бебі-бумери.
Це був швидкий соціальний аналіз.
-Що тут зробиш? -Ти нічого не поважаєш!
Боюся, повага не пов'язана з віком.
Навпаки, з віком набуваєш досвіду.
От я, наприклад.
Досить одного погляду, щоб зрозуміти,
хто не підходить для ТБ.
Насолоджуймося вечіркою. Ходімо зі мною.
-Я прийшла сюди лише заради тебе. -Знаю.
Розкажу чутки про моїх батьків.
Клянуся, у мене приливи.
Дай мені.
Пані Мюґе, можете допомогти?
-Я не знаю, що робити. -Що трапилось?
-Там когось нудить. -Що?
Не знаю, кого. Треба уникнути сцени.
-Де вони? -У кімнаті.
Саме те, що нам потрібно.
Алло? Що?
Якась проблема з випивкою. Я маю це побачити.
-Добре, йди. Тут? -Так.
Я зараз прийду.
Перепрошую, з вами все гаразд?
Вам потрібна допомога?
Я перевірю і повернуся.
Я цього не хотіла, але це єдиний спосіб. Якби був інший…
-Лале, можемо поговорити? -Ми розмовляємо.
Будь ласка. Це терміново.
Добре. Я ще підійду.
Що трапилось?
-Гадаю, нам пора поговорити. -Поговорімо. Кажи.
Віч-на-віч, будь ласка.
Добре, ходімо.
Заходь. Персонал і гості повсюди. Поговорімо тут.
ЩЕ ОДНА ПОРОЖНЕЧА САРП КАЛФАОГЛУ
Що таке? Розкажи.
Що? Я говоритиму? Ти привів нас сюди.
Можеш сказати? Я запитав тебе.
-Ти дистанціюєшся від мене. -Я — ні.
Тоді чому ти уникаєш мене?
Що тебе тривожить у мені?
Це неправда. Чому ти так думаєш?
Ти хороший. Ти чудовий.
У тебе в житті відбувається щось нове.
Я про Ґюль.
Стабільні стосунки з кимось новим принесуть тобі користь
після такого довгого часу.
Ґюль саме та, хто потрібно. Це чудово.
-Те, що ми з Ґюль разом? -Так.
А що?
Я тебе почув.
-Що це? -Подарунки для гостей.
Що ж, тоді я візьму один. Я теж гостя.
Ось, візьміть у сумці. Більш розкішно.
Дякую.
Ось.
Я не просив віскі.
Джем привіз. Це особлива пляшка.
Ти не п'єш?
Я…
-Я не дуже розуміюся на віскі. -Думаєш, я розуміюся?
Схоже на те.
Ти завжди елегантно його п'єш.
Завжди знаєш, що робиш.
Ось як воно виглядає.
Пече, так?
Пече.
Іноді подобається пекуче відчуття.
-Іноді не можеш дихати через це. -Так.
Це нездоровий спосіб життя.
Мені це теж не підходить.
Ти кинеш пити?
Певно, так.
Я дуже сумуватиму.
Але я маю покинути.
Як щодо тебе?
Ця була остання.
Ще побачимось.
На добраніч.
Люба, усе було чудово, як завжди.
-Я сумувала за тобою. -Треба зустрітися.
-Так. -Подзвони.
-На добраніч. -На добраніч.
-В Ізмірі стався землетрус. -Що?
-Магнітуда? -5,4, але офіційної заяви немає.
-Мені поїхати? -Біжи. Я організую транспорт.
Добре.
ЗЕМЛЕТРУС МАГНІТУДОЮ 5,4 БАЛИ В ІЗМІРІ
Чотири будівлі обвалилися дотла.
Ми можемо отримати інформацію лише щодо поранених.
-Нічого про жертви. -Допоможіть!
Зсередини доносяться голоси.
Я чую голоси з будівлі!
Офіцере, будь ласка…
Ще один землетрус! Біжи!
Переклад субтитрів: Олена Білобородько