‎UN SERIAL NETFLIX
‎Mulțumesc!
‎Bună dimineața, Selim!
‎- Bună, Can! ‎- Toate bune? Vreo problemă?
‎- Nimic nou. Ca de obicei. ‎- În regulă.
‎Ne așezăm acolo? Haide!
‎Bine!
‎Fată, nu-mi vine să cred! E incredibil!
‎Cum o să fie?
‎O să ne arătăm valoarea.
‎- Și Kenan? ‎- Ce crezi că a zis?
‎Când i-am zis că ne încercăm norocul, ‎a spus: „Ce noroc? Prostii!”
‎Ce altceva să spună?
‎Bun-venit! Cu ce vă servim?
‎Ne mai lăsați câteva minute cu meniul?
‎- Sigur. ‎- Mulțumim.
‎Ăsta e momentul!
‎Ascultă!
‎Ne vor numi „tandemul anului”. ‎Vom fi în centrul atenției.
‎- Să nu-mi spui pe nume dacă nu va fi așa! ‎- Ce tare!
‎Clar! O să dăm tonul subiectelor zilei.
‎- Dacă vrei o știre-bombă, poftim! ‎- Ce-i asta?
‎Le analizează și Kenan. Uită-te!
‎Pe bune? E ceva de proporții!
‎Eu fac introducerea, apoi poți…
‎Mulțumim mult, dar nu am comandat încă.
‎- Din partea dlui Selim. ‎- Selim?
‎Patronul restaurantului.
‎Mulțumim frumos.
‎Ce mult e!
‎Poftă bună!
‎- Auzi? ‎- Ce e?
‎- Ce se petrece? ‎- Adică?
‎- Cine e tipul? ‎- De unde să știu?
‎Interesant.
‎- Știi ce? ‎- Ce?
‎E foarte arătos.
‎Bună dimineața! Totul e pregătit.
‎Bună, Ahmet! Ce mai faci?
‎Bine, vă mulțumesc. Poftă bună!
‎Poftim! Rezumatul anilor mei.
‎Bine.
‎Lale n-a întrebat deloc de mine?
‎Özge, nu-ți bate capul cu asta acum!
‎Concentrează-te la nuntă! ‎Te așteaptă o viață nouă.
‎Crezi că m-a concediat din cauza nunții?
‎Lale pe care o știu n-ar face așa ceva.
‎Büșbüș a scris despre asta. Ai văzut?
‎Nu contează. Tu simte-te bine!
‎- Poate oricum voiai să pleci. ‎- În niciun caz.
‎Eram mulțumită. Era cariera mea.
‎Nu face asta! Trebuie să plec.
‎Te iubesc, bine?
‎Pa!
‎Măiculiță!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Bună dimineața!
‎Serios! Ce să-i spun lui Lale?
‎Nu, nu e bine!
‎- Bună dimineața! ‎- Bună!
‎Alo? Vă sun din partea lui Lale Kiran. ‎Asli la telefon.
‎Asli. Nu Özge, Asli. ‎Da, sunt noua asistentă.
‎Consider că v-ați dat cuvântul. ‎Bine, ne-am înțeles.
‎Bună ziua! Sun din partea lui Lale Kiran.
‎Sunt Asli. Asli Tuna.
‎Lale, Kenan, putem vorbi puțin?
‎- O să se ducă la Eskișehir. Vă spun eu. ‎- Da. Se pregătesc.
‎Sunt curios. ‎De ce ai devenit asistenta dnei Lale?
‎Poftim? Ce vrei să spui?
‎Nu ești absolventă de jurnalism? ‎Acum duci apă și altele asemenea.
‎Te ajută în carieră?
‎Adică te ajută să ajungi unde vrei?
‎Să-ți spun ceva! ‎Sunt exact unde vreau să fiu.
‎Și mă ajută din plin. ‎Nu-ți face nicio grijă!
‎Nu prea înțeleg, dar e decizia ta.
‎Asli!
‎Plecăm la Eskișehir.
‎- Și eu? ‎- Tu?
‎Nu e nevoie, dar, dacă vrei ‎să-ți faci mâna ca jurnalist…
‎Cum vrei tu.
‎Nu, nu vreau să vă încurc. ‎Nu vreau să vă deranjez.
‎Dar o să organizez totul. ‎Deja am datele despre hotel.
‎Bine.
‎Le luați pe alea?
‎Și mie îmi plac cel mai mult.
‎Pantofii ăia splendizi ai dumneavoastră ‎s-ar asorta perfect la fusta asta.
‎Am pantofi splendizi?
‎Știți, pantofii ăia de mare efect.
‎Cu vârf negru și transparenți.
‎- Cu bej la călcâi. ‎- Da. Bine. Acum îmi amintesc.
‎Nu-i am la mine.
‎- Ce păcat! Se potriveau perfect azi. ‎- Crezi?
‎Vă mărturisesc ceva jenant.
‎Să auzim!
‎Deja înțeleg ce greu e să fii Lale Kiran.
‎Am observat de când lucrez aici,
‎dar acum, de când vă sunt asistentă…
‎Vreau să fiu ca dumneavoastră ‎când mă fac mare.
‎Când te faci mare?
‎Sună cam deplasat, cred.
‎Oricum, nu pot fi ca dv.
‎Nu sunt în stare.
‎Dar nu-i nimic. ‎E minunat și să vă observ doar.
‎Atunci, hai să port ‎pantofii pe care vei să-i port!
‎Îi aduc imediat. ‎Oricum, acum stăteați cu dl Kenan.
‎- Nici n-o să observați că lipsesc. ‎- Bine.
‎- Bine. Am plecat. ‎- Bine, du-te!
‎- Am venit după pantofii dnei Lale. ‎- Ce?
‎Probabil că știți. ‎Unde e dulapul dnei Lale?
‎Cum urcați pe scări.
‎Bine.
‎Dle Selim?
‎Bună!
‎Așa…
‎Asli.
‎- Da, știu. ‎- E închis restaurantul azi?
‎Nu. Îmi adunam gândurile ‎înainte de tura de prânz.
‎Înțeleg.
‎Păi…
‎Domnule Selim…
‎Așa…
‎Brățara dlui Kenan.
‎Am lăsat-o aici. ‎Jur că nu e vina dnei Lale.
‎- Eu am uitat-o. ‎- Bine.
‎Nicio problemă.
‎Își vrea brățara?
‎E în sertarul de sus al comodei.
‎Bine. O iau eu.
‎O zi bună, dle Selim!
‎O zi bună!
‎Puneți un cub de gheață, să stea rece!
‎- Bună dimineața! ‎- Animalule! Lasă-mă!
‎Ce mai faci? Dă-mi o știre de scandal!
‎Nici gând! Valea!
‎- Atunci dă-mi un pupic! ‎- Yusuf!
‎Eu plec. Dl Kenan lucrează până târziu.
‎- Nu vreau să-mi dea de lucru. ‎- Bine. Eu plec la publicitate.
‎Ține-mi tu ăsta, scumpo!
‎- Parola? În caz că-mi trebuie. ‎- Zero, unu, zero, nouă.
‎Baftă!
‎Hai, scumpule!
‎KIYIKÖY - CENTRU
‎- Cât mai avem? ‎- Zece secunde.
‎Bine, grozav!
‎- Scuze! Voiam să vă fac o surpriză. ‎- E-n regulă.
‎Aveți o grămadă de șampanie adunată aici.
‎Da. Îmi mai trimite lumea.
‎Poftim!
‎Ce risipă!
‎- Adică păcat de dumneavoastră. ‎- De ce?
‎Nu apucați să vă bucurați de viață. ‎N-aveți timp să sărbătoriți.
‎Treceți pe lângă reușite ‎și mergeți mai departe.
‎Atâta șampanie vă așteaptă aici degeaba!
‎Poți s-o iei, dacă vrei. Özge lua.
‎În niciun caz.
‎E karma. E rodul succeselor dumneavoastră.
‎Ești puțin sentimentală?
‎Probabil, un pic.
‎Mereu trebuie să fiți pe fugă, ‎cu capul sus, grozavă.
‎E foarte admirabil, dar…
‎Dnă Lale, sunteți fericită, de fapt?
‎Măcar pentru o zi, pentru o noapte,
‎nu vreți să vă luați un răgaz?
‎Poate.
‎Aș vrea, din când în când.
‎Hai să bem!
‎- Vă torn eu. ‎- Bine.
‎Să vedem… Fetele deja s-au culcat, oricum.
‎Merit și eu.
‎Noroc!
‎În fine, i-am zis ‎că n-o să fie nimic între noi.
‎Că e mult prea în urma mea.
‎- Dar i-ai frânt inima. ‎- Nu. Nu e asta, dnă Lale.
‎Am spus-o fiindcă eu mă simțeam în urmă.
‎Adică… Până la urmă, ‎sunt mult prea mediocră.
‎Nu am aură puternică.
‎De ce spui asta? Nu!
‎Fiindcă e adevărat. Îmi cunosc limitele.
‎Nu.
‎Ascultă, dacă te subestimezi în așa hal,
‎n-o să răzbești niciodată.
‎Ai înțeles?
‎Sunteți foarte înțeleaptă.
‎Sună foarte frumos, ‎dar o să fiu sinceră, dacă nu vă supărați.
‎Bineînțeles, spune!
‎Ei bine…
‎Dv. sunteți Lale Kiran ‎și nu știți cum e în pielea altcuiva.
‎Oamenii obișnuiți nu sunt ca dv.
‎Noi nu avem standardele dumneavoastră.
‎Ascultă…
‎Fiecare om are valoarea sa.
‎Să nu uiți asta!
‎Tu trebuie doar să crezi în valoarea ta.
‎Caută locul ideal!
‎Ce e?
‎Am nevoie la baie.
‎Biata de tine! Du-te! Pe urmă o să… Aoleu!
‎E târziu. Ajunge! Ar trebui să plecăm.
‎Abia am deschis sticla.
‎Nu. Haide, scumpo!
‎- Du-te fuguța și vino repede! ‎- Bine.
‎Domnule Selim? Bună seara! Sunt Asli.
‎Dna Lale și dl Kenan pleacă în curând. ‎Voiam să vă anunț.
‎- Kenan? ‎- Da.
‎Au vrut să se relaxeze ‎în camera dnei Lale.
‎În fine, voiam doar să vă anunț.
‎- Am înțeles, Asli. Mulțumesc. ‎- Noapte bună!
‎Scuze, domnule Kenan! Mă iertați!
‎Asli, te simți bine?
‎Mă simt excelent, domnule Kenan.
‎Am băut câteva pahare cu dna Lale. ‎Am vorbit despre dv.
‎Se pare că nu țin la băutură. ‎Uitați-vă la mine!
‎Și? S-a plâns de mine?
‎Cred că glumiți. ‎Mi-a povestit de Kiyiköy.
‎Și de cămașa dumneavoastră de in roz-pal.
‎Nopțile din Kiyiköy.
‎M-a întristat, domnule Kenan.
‎Dna Lale reprimă prea multe. ‎E păcat de amândoi.
‎Dna Lale spune că are familie.
‎Scuze! Sunt mangă.
‎Bine, dle Kenan.
‎Stai! Vino încoace!
‎Ce ți-a mai spus Lale?
‎O să mergeți la Eskișehir, nu?
‎S-a entuziasmat puțin.
‎În fine, nu tocmai, dar…
‎Cred că e foarte greu, zău.
‎Să reprimi atâtea.
‎Dle Kenan, vă stă minunat împreună. Zău!
‎Am spus prea multe. ‎Iertați-mă! Mai bine plec.
‎- Bine. Zi-i lui Nihat să te ducă acasă! ‎- Și dna Lale?
‎Nu-ți face griji! O duc eu.
‎- Bine. ‎- Bine?
‎- Mai ești aici? ‎- Ce faci?
‎- Asli? ‎- Am trimis-o acasă.
‎- Am băut mult. ‎- Observ.
‎- Mă duc acasă. ‎- Te duc eu.
‎Nu. Mă așteaptă Nihat.
‎I-am zis s-o ducă pe Asli.
‎Hai! Poftim!
‎Bine. Bine ai făcut.
‎Să mergem! Ce bine a fost!
‎Îți mulțumesc.
‎- Mâine, la Eskișehir, nu? ‎- Da.
‎- Îi spun lui Nihat să vină să mă ia. ‎- Te pot duce eu.
‎Nu te deranja!
‎N-o să întârzii, stai liniștit.
‎Bine. Dar nu de asta am spus-o.
‎Ce e?
‎- Bine, cum vrei tu, atunci. ‎- Nu.
‎Eu nu mai știu nimic. ‎Tu decizi de acum încolo.
‎Bine?
‎Nu înțeleg.
‎Hai, du-te! Somn ușor!
‎Haide! Fă-ne o poză!
‎- Vino! ‎- Cămașa roz-pal.
‎Azi am cumpărat-o.
‎Nu văd bine. Cum vă fac poza? Stați așa!
‎Nu vă mișcați!
‎- Bine. ‎- Fac poza.
‎Ce bine a ieșit! Priviți! E grozavă!
‎Puteți s-o arătați copiilor.
‎„Așa era frumoasa Lale ‎înainte să se rablagească.”
‎Aș iubi-o și așa, rablagită.
‎O să rămână mereu la fel, veșnic frumoasă.
‎Și dacă nu?
‎O să mă obișnuiesc ‎cu celulita ta și cu sânii tăi lăsați.
‎Câh! Vă iubesc.
‎- Am plecat. ‎- Măi să fie!
‎Du-te! De parcă nu știm noi unde pleci.
‎O să vi-l prezint, ai răbdare!
‎Iubirea mea.
‎Mă omoară dragostea ta.
‎Aș muri pentru tine.
‎Eu vreau să fii nemuritor.
‎Te iubesc nespus.
‎Să mă iubești mereu ca acum, bine?
‎Ador să îți fiu iubită.
‎O să te iubesc mereu ca acum.
‎- Ai făcut-o de oaie? ‎- Du-te dracului!
‎Eu primesc ceva?
‎Ai răbdare! Încă nu.
‎Mâncăm ceva?
‎- Am gătit eu. ‎- Nu mai spune!
‎Un soț casnic!
‎- E gustos. ‎- Mersi.
‎O să te îngrași așa.
‎Sunt tânără, scumpule!
‎Am metabolismul rapid.
‎Scrie asta! Mâine ‎se transmite emisiunea din Eskișehir.
‎Au anunțat deja.
‎- Spune-mi ceva ce știi doar tu! ‎- Da, vezi să nu! Deștept te mai crezi!
‎S-ar prinde ‎că îi dau informații lui Büșbüș.
‎Păstrezi secretul, nu? ‎Despre relația ta cu mine și Büșbüș.
‎Să le spun ‎că mă culc cu băiatul bun la toate?
‎Bine.
‎Nu știe nimeni că ești cu mine.
‎Dar se vede că te fute bine cine te fute.
‎Uite! Te-ai luminat la față.
‎Strălucești.
‎Cred că îți priesc.
‎Stai! Oprește-te!
‎- Ce e? ‎- Scrie așa!
‎„Lale Kiran are o strălucire aparte.”
‎- Aoleu… ‎- Scrie! „Mă întreb de ce.”
‎- Haide! ‎- Ce diabolică ești!
‎Psihopată.
‎Haide, gata! Ajunge cu telefonul!
‎- Mama strălucește? ‎- Poftim?
‎Bineînțeles.
‎Întotdeauna.
‎Nu. Are o strălucire aparte ‎în ultima vreme?
‎Așa scrie Büșbüș.
‎Ți-am zis să lași rețelele de socializare!
‎- Sunt curioasă. Nu mă pot abține. ‎- Nu mai fi, puiuț!
‎Lasă curiozitățile astea!
‎De asta ți-am cumpărat telefon?
‎- Vrei să-l deconectăm? ‎- Nu.
‎Hai! Noapte bună!
‎Noapte bună!
‎Un pahar înainte de culcare și apoi…
‎Mâine plec la Eskișehir.
‎De ce ai venit așa de târziu?
‎O știi pe noua asistentă?
‎Asli.
‎Am băut ceva cu ea. ‎Am pierdut noțiunea timpului.
‎- Cu Asli? ‎- Da.
‎Ai băut cu asistenta ‎pe care abia ai angajat-o zilele trecute?
‎Știu că e cam aiurea, dar ăsta e adevărul.
‎Dar a fost plăcut, știi?
‎M-am mai destins.
‎Nu ai băut cu Kenan?
‎Nu.
‎De ce aș bea cu el? Îl văd toată ziua.
‎Dar m-a adus acasă.
‎Am băut și eu două păhărele
‎și a devenit ‎control freak!
‎Gata, liniștește-te!
‎M-am săturat, Kenan!
‎Destul!
‎Mă omori! Îmi rupi inima! Ajunge!
‎Mă omori, înțelegi?
‎Gata, Lale, ajunge! ‎Îmi pare rău, bine? Iartă-mă!
‎De ce îți pare rău?
‎Ne facem rău unul altuia, Kenan.
‎Ești toxic! Ajunge!
‎Bine, Lale. Nu!
‎Suntem una. Suntem Lale și Kenan, da?
‎Nu mă abandona! Îmi pare rău.
‎- Te rog! ‎- Nu mai merge, Kenan! Te rog!
‎Nu pot. Te rog!
‎Am terminat reclamele. 15 secunde.
‎Luni, marți, miercuri, joi, vineri.
‎Mersi.
‎Trei, doi, unu. Lale, ești în direct.
‎Bună seara, doamnelor și domnilor!
‎Sunt Lale Kiran.
‎Bun venit la ‎Cealaltă față!
‎Astă-seară transmitem în direct ‎din clădirea Primăriei din Eskișehir,
‎unde bate inima Turciei de două zile.
‎Investițiile de avangardă în energie,
‎cu finanțări internaționale, ‎au făcut progrese remarcabile.
‎Pe scurt, se poate spune ‎că Eskișehir strălucește, nu, domnule?
‎Invitatul nostru special
‎este cunoscutul expert Ismet Aydin.
‎- Bine ați venit! ‎- Vă mulțumesc.
‎- Dle Ismet, v-ați băut cafeaua? ‎- Da.
‎- Toate bune? ‎- Da, mulțumesc.
‎În regulă.
‎Ne cunoaștem de mult, ‎dar acum o să vă bombardez cu întrebări.
‎Astă-seară, Eskișehir e în prim-plan.
‎Va deveni Eskișehir noul centru energetic?
‎E al naibii de bună!
‎E prea devreme ca să visăm? ‎Sau e momentul potrivit?
‎Ce părere aveți?
‎Ce urmărești?
‎Vrei să-i iei locul lui Lale?
‎Să spunem că o faci. ‎Te-ai descurca la fel de bine ca ea?
‎Cum se vor transpune ‎toate astea în realitate?
‎Asta ne face să fim puțin circumspecți.
‎Cifrele ne susțin.
‎Bine. Dacă spuneți dumneavoastră,
‎să confruntăm cifrele cu literele!
‎Pe următorul meu invitat special ‎îl cunoașteți foarte bine.
‎Consilierul local veteran Haldun Yildirim.
‎E în spatele camerelor. ‎Pare că are multe de spus.
‎Poftiți! Bun-venit!
‎Vă mulțumesc, doamnă.
‎Cămașa dumneavoastră de in roz-pal.
‎Nopțile din Kiyiköy.
‎Vă abțineți de atâția ani.
‎Cred că e foarte greu, zău.
‎Să reprimi atâtea.
‎Cred că Ismet e puțin prea optimist.
‎Sau chiar un visător.
‎Adevărul nu contează niciodată.
‎Important este ce crede lumea.
‎Ești minunată!
‎Să nu spunem asta! ‎Mai bine batem în lemn.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Bine, atunci.
‎Sunt răvășiți.
‎Mai întâi sădești ideea.
‎Și apoi devine realitate.
‎E ca la ghicitoare.
‎Auzi că te vei îndrăgosti ‎de cineva cu ochi albaștri
‎și alegi pe cineva cu ochi albaștri.
‎Nu te interesează dacă ești bună la asta ‎sau dacă ești măcar în stare?
‎N-are legătură cu prestația.
‎Dacă te declară bun cine contează, ‎înseamnă că ești bun și gata.
‎Toți vor fi de acord.
‎Când o să-i iau locul, ‎n-o să mă conteste nimeni.
‎Deci nu ai de gând să înveți meserie?
‎Greșești abordarea! ‎O să rămâi veșnic băiat bun la toate.
‎Alo! Bună seara!
‎Sunt asistenta lui Lale Kiran.
‎Trimiteți o sticlă de șampanie ‎la camera 305!
‎Ce aveți?
‎E bine. Dar să fie acolo la ora 22:00!
‎Bine. Mulțumesc mult! Noapte bună!
‎- Ce e? ‎- Nimic. Nici nu te întreb.
‎Nu mă întreba! Oricum n-ai înțelege.
‎Fiți amabil!
‎Ne faceți nota, vă rog?
‎- Imediat. ‎- Bine.
‎- Simt că mor, așa de entuziasmată sunt. ‎- Suntem pregătite. Suntem fantastice.
‎O să vină și Kenan. O să revedem totul.
‎- Va fi perfect. ‎- Bine.
‎Fac cinste.
‎E din partea casei.
‎- Poftim? ‎- Ce?
‎Dl Selim a spus că face cinste. ‎O seară bună!
‎O seară bună! Mulțumesc.
‎Ciudat.
‎Iarăși?
‎- Nu gesticula așa! ‎- Nu gesticulez, dar…
‎- Ce-i asta? ‎- Pentru cine?
‎Zău așa, ce Dumnezeu!
‎- Nu mai gesticula! ‎- Bine.
‎Pentru tine. Te privește.
‎Pe cine privește?
‎Fii atentă! Ar fi cazul să vorbești cu el.
‎- Arată ca un prinț. ‎- Și Kenan?
‎V-ați despărțit, nu? ‎Gata cu Kenan! S-a dus.
‎- Da, dar… ‎- Uită-te la el!
‎- Nu insista! ‎- Poftim?
‎Nu!
‎Ce delicat e!
‎CINEMA ALYA
‎- Sper că nu m-ai așteptat. ‎- Am venit special mai devreme.
‎Îți mulțumesc.
‎- Intrăm? ‎- Da.
‎E vreo problemă?
‎- Nu știu. Doar că e ciudat. ‎- Ce e ciudat?
‎Lasă! Presupun că e un film de dragoste.
‎- M-am gândit că ți-ar plăcea. ‎- Sigur. Da.
‎Trei, doi, unu. Sunteți în direct.
‎- Bună seara! Sunt Müge Türkmen. ‎- Și Lale Kiran.
‎De astă-seară,
‎vă vom aduce noua generație ‎de știri aparte, obiective și de calitate,
‎cu noua emisiune TV ‎Cealaltă față.
‎Începem prima ediție
‎cu un subiect ascuns sub preș de o vreme.
‎Felicitări! Sunteți fantastici!
‎Deci? Pentru noi începuturi?
‎Spuneți-mi dacă greșesc, ‎dar începem o aventură, nu?
‎Exact, dragul meu Kenan!
‎Puteți discuta detaliile cu Gül, da?
‎Știți cum e în televiziune.
‎Ați făcut școala, sunteți la curent, nu?
‎Lale, scumpo!
‎Știi ce e telegenia.
‎Puțini au darul ăsta. Nu e pentru oricine.
‎Exact. Nu oricine dă bine pe sticlă. Nu?
‎Nu am asemenea așteptări. Adică…
‎Mi-e de-ajuns să particip.
‎Nu am înțeles exact.
‎Poate fi doar Lale gazda. ‎Nu e nevoie de două persoane.
‎Astăzi mi-am dat seama că Lale
‎va aduce în emisiune ‎un suflu nou, fără precedent.
‎Asta e părerea mea.
‎- Nu? ‎- Categoric.
‎Nici gând!
‎Nu facem asta! Punct!
‎E total absurd. Nici nu se pune problema.
‎Crezi că mie îmi convine, Müge?
‎Lale, calmează-te!
‎Te rog, nu te pripi!
‎Tu vei fi redactor-șef. ‎Eu o să rămân producător.
‎- Lale, tu vei fi în fața camerei. ‎- Nu!
‎Lale, nu-ți dai seama ‎ce umilitor e pentru mine ce faci acum?
‎Bine. Îmi pare rău.
‎Fie, voi hotărâți. O să tac. Bine.
‎N-o să se schimbe nimic pentru noi. ‎O să fim din nou împreună.
‎Müge, las-o baltă!
‎Lasă-i răspunderea! ‎Va trebui să fie țiplă.
‎Manichiură, pedichiură… ‎Și ce mai trebuie.
‎Noi o să ne ocupăm de știri.
‎- Bine. Poate e mai bine așa. ‎- Exact!
‎Lale?
‎SELIM: VINO, E GATA MASA!
‎E Selim.
‎Mă felicită.
‎A pregătit o masă, să sărbătorim.
‎Mă invită.
‎Bine, du-te! Salută-l din partea mea!
‎- Nu, ar fi aiurea. ‎- Du-te!
‎Du-te!
‎- Nu e momentul… ‎- Du-te odată!
‎Mi-ar prinde bine și mie.
‎Ți-e bine fără mine, Müge?
‎Lale, mă descurc eu aici.
‎Bine, atunci.
‎Bine. Mă duc.
‎Ți-e mai bine?
‎Faci din țânțar armăsar. ‎Gândește-te! Nu e extraordinar?
‎O să fim bogați. O să ni se schimbe viața.
‎- Ți-a spus Lale? ‎- Ce să-mi spună?
‎Au discutat.
‎Chiar se mărită.
‎Zău? Nu ți se pare cam precipitat?
‎La ce te așteptai?
‎Credeai că iese cu unul și altul, ‎să vadă cum e, apoi se întoarce la tine?
‎Mă scuzi! Erați „Kenan și Lale”.
‎Dar uite că nu e așa.
‎Ne-am despărțit. S-a terminat.
‎Povestea e moartă și îngropată.
‎În plus, e cazul să se mărite.
‎Acum trebuie să trăim decent.
‎- Ne așteaptă un drum lung. ‎- Serios? Nu te deranjează?
‎Normal că nu.
‎Bine. Minunat.
‎- Voiai să mă vezi? ‎- Eu?
‎Poate doar am presupus.
‎Bine. Intră!
‎Cred că e opera lui Asli.
‎A fost uimitor ‎cât de ușor l-am făcut să toarne tot.
‎E opera lui Asli? Chiar așa?
‎- Spune cinstit! ‎- Ce să spun?
‎Cămașa.
‎Ce cămașă?
‎Pe care mi-ai cumpărat-o.
‎Care cămașă?
‎E pe undeva pe aici, Lale. Ca și noi.
‎Nu e aruncată la gunoi. Nu e dată uitării.
‎Așteaptă să fie purtată iar.
‎Ești fumat?
‎Te simți bine?
‎Kenan?
‎Da?
‎Mai spune-mi „Kenan”! Te rog!
‎Haide! Spune!
‎Te simți bine?
‎Mi-a fost nespus de dor de tine.