PŘEDTÍM
Ahoj, jsem tady.
Pořád jsem tady.
Já ti pomůžu.
Elii.
Elii?
Co jsi to provedl?
Doktore Adlere.
Ne, díky, Denise. Díky.
Na místě ztratil vědomí
a při příjmu byl emočně dysregulovaný a museli mu dát sedativa.
Nemluvil náhodou podivným, cizím jazykem?
O ničem nevím.
Výborně, jsi tu. Jak mu je?
Dobrý, ještě spí. Je tam s ním Denise. Byla jsi tady, když ho přivezli?
Ne, ze školy ho převezli rovnou na pohotovost.
Jsi v pohodě?
Co to máš s rukou?
Nakreslil tohle.
Neuvěřitelný, co?
Řekl mi, že se toho bojí.
Mluvil s tebou?
Ne tak docela, ale...
Umí Denise nizozemsky?
Nizozemsky?
Co to plácáš?
Poslyšte. Je vzhůru.
Noahu.
Jak ti je?
Chci domů.
Broučku, ty mluvíš.
Věř mi, Gail, ještě včera mi rozuměl.
Rozhodně mi rozuměl.
- Kde by se naučil nizozemsky? - Co já vím?
Musíme ho důkladně otestovat.
Krevní obraz, skeny, vyloučit ADHD, intermitentní explozivní poruchu.
Projdu jeho složky, pěstounské rodiny...
Trochu zpomal.
Mě zajímají spíš další právní kroky, Elii.
Vždyť napadl dítě.
No jo. A jak na tom ten kluk je?
Fyzicky je v pořádku, ale má z toho trauma.
Prý tam byla spousta krve.
Jo, slyšel jsem.
Elii?
Dobrý?
Potřebuješ si sednout?
Pomůžete mi někdo?
Zvýšený tlak, 168 na 90.
Je mi dobře, fakt.
Dlouho jsem nejedl a klesla mi hladina cukru. To je celý.
- Donesu pomerančový džus. - Díky.
Tak jo, kolik toho víme o anamnéze jeho rodiny?
Elii, dej si pauzu.
Ale ne, nic mi není.
Musím prověřit, jestli v tom nehraje roli genetika.
Žádnou rodinnou anamnézu nemá.
Našli ho v babyboxu.
Odložili ho v kostele sv. Matěje u Battery Parku.
Ach jo. No dobře.
Tak potřebuju záznamy o rodinách, kde byl, jeho kompletní anamnézu
a chci co nejdřív navštívit Denise. A taky...
Elii, v tomhle případu došlo ke zvratu.
Vždyť to víš.
Vypadl ze školského systému, asi přijde o pěstounskou rodinu
a tady taky moc dlouho nepobude.
Já vím, Gail.
Proto mi musíš získat čas.
Dr. Adler do sesterny, prosím.
Volám doktora Adlera.
Měl by být... Tati!
Báro, co ty tady? Stalo se něco?
Cože? Vždyť tvůj byt je vzhůru nohama.
To nic.
Je tam rozbitej nábytek, krev a ty máminy růže...
Celou noc jsem se ti nemohla dovolat.
Asi se mi vybil mobil. Ale nic se neděje.
Jenom jsem se řízl.
- Nikdo tě nenapadl? - Ne.
A pak mi řekli, že jsi tady.
- Báro, klid. - Jdu pro pytlík.
Nic se neděje. Dýchej.
No, to byl teda trapas.
Už je to lepší?
Jo.
Ale abych řekla pravdu, víc by mi pomohl džin s tonikem.
Nemocniční bar otevírá až v 10:00.
Promiň, tati.
Vím, že takový scény nesnášíš.
Neomlouvej se. Měla jsi strach.
Samozřejmě. U tebe doma to vypadá, jak kdyby tam squatovali feťáci.
Hlavou mi proběhly šílený scénáře.
Jsem prostě na nervy od té doby, co máma...
Však víš.
Tati.
Už půjdu.
Tati, počkej.
Hele, já nevím,
ale myslím, že když si o tom vážně promluvíme, tak možná...
Domluvíme se a brzo se sejdeme, jo?
Ty, já a Sophie si zajdeme na večeři. Teď se to ale moc nehodí.
- Můj pacient má krizi. - Aha. Jistě. Pacient.
- Báro. - Chápu.
Rozumím. Práce má přednost. Pacienti na tobě závisejí.
Věř mi, vím to.
Haló?
Pamatuješ si Noaha, dítě v pěstounské péči?
Bleděmodrý oči, je mu osm nebo devět, impulzivní poruchy, nemluví.
„Ahoj, má skvělá asistentko, jak je?“
Nebyl to pacient, šlo o konzultaci nebo možná doporučení.
Jinak bych si ho pamatoval.
No, tvůj mozek už začíná kalcifikovat.
Mám to prověřit?
Stejně jsem chtěla projít ty tvoje složky.
To by bylo fajn, díky.
Můžu?
Ahoj, broučku.
Jsem tady s tebou.
Povím ti, co se bude dít. Zasuneme tě pomalu dovnitř
a pak vyfotíme tvůj mozek. To je skvělý, ne?
Tohle pomůže proti hluku.
Bude to docela nahlas, ale uslyšíme tě, tak dej vědět, kdyby něco.
Důležité je, aby ses vůbec nehýbal.
Nebude to bolet, že?
Ne. Neucítíš vůbec nic.
Hlavně se vůbec nehýbej, ano?
Dávka léku na úzkost je nízká, ale pomůže mu být v klidu.
Jak dlouho to potrvá?
Je to standardní vyšetření, bude hotovo do 15 minut.
Chceme to udělat rychle.
Noahu, začneme.
Zvedneš palec, ať víme, že jsi OK?
Tak, kamaráde. Jdeme na to.
Nastavení je hotové. Už dostáváme snímky.
Vydrž, Noahu, už jenom chvíli.
Skvěle. Jen se prosím nehýbej, ano?
Noahu, nehýbej se.
- Měli bychom ho vytáhnout. - Už to bude.
Tak co, Noahu? Dobrý?
Už jen chviličku.
Přerušte to.
To nic.
To nic, Noahu.
To nic.
Broučku, pojď za mnou.
To nic. Nic se neděje.
Dýchej. Ach, zlatíčko.
Už dobrý. Jsem tady.
Jsem tady.
Dáme mu mírná sedativa a necháme ho odpočívat.
Je to pro něj náročné.
Žádná abnormální tkáň ani poranění, perfúze v normě.
Krevní markery jsou v pořádku a MRI vypadá dobře.
Na hrudi má znaménko v neobvyklém tvaru,
ale žádné další skvrny ani poranění nemá.
Takže to musí vycházet z psychiky.
Vím, že jsem tě do toho zatáhla já.
Ne, to ne, Gail.
Přišel ke mně dřív, než jsi mi zavolala.
Já vím.
Ale proč?
Víš něco víc než já?
Máte nějakou minulost?
Vím jenom to, že přišel za mnou a že potřebuje moji pomoc.
Lynn?
UKLIDILA JSEM A OSTŘÍHALA PSA. DLUŽÍŠ MI 300.
ALE NE. CO TA VEČEŘE?
Ty snad půjdeš na rande?
To nic, pojď za mnou. Tak jo.
Ach jo.
Stává se ze mě cvok.
Jo, já vím. Tady máš.
Nemůžeš tvrdit, že tě opomíjím.
Larry, copak?
- Ahoj, Sue Ann. - Ahoj.
Dar na usmířenou. Enchiladas.
Mexický jídlo mě uspokojuje. Tebe?
Jo, taky.
Můžeme mluvit otevřeně?
Je to potřeba?
Vůbec si nedokážu představit, jak pro tebe bylo těžký
přijít o milovanou ženu.
Ale tímhle si nemusíš procházet sám, rozumíš?
Můžu ti pomoct.
A třeba se na tom dá najít i něco pozitivního.
A to?
Roste poptávka po nemovitostech.
Takže konec zahálení. Musíme si pohnout.
Víš, koho baví řeči o nemovitostech?
- Moji dceru. - Barbaru.
Tak to prober s ní a já vám dám svoji plnou důvěru.
- Fakt? - Jo.
Bezva!
- Nebudeš litovat. - Pozdě.
Elii. Víš co?
Jsi pěknej, vtipnej doktor.
Nějaká ženská si tě najde.
Nevadí? Všechny rozhovory si nahrávám.
Ne, klidně. Jen mi to přijde jak u výslechu.
Ale to ne.
- Můžu se tu porozhlídnout? - Jistě. Pardon za ten nepořádek.
Mám toho v poslední době moc.
Očividně.
Ta scéna ve škole byla prostě...
Povíte mi víc?
Četl jsem zprávu zdravotníků. Ale co jste viděla vy?
No, byla tam spousta krve.
Noah a ten kluk leželi na podlaze.
A pořád si nic z toho nepamatuje. Naštěstí.
Byl to horor.
Za svůj život už jsem viděla hodně podivných projevů chování,
ale tohle teda ještě ne.
No, většinou nepiju, ale...
- Dáte si? - Ne, díky.
Dobře.
Určitě?
Takže, nevím, co bych vám pověděla.
Žije s vámi asi osm měsíců, že?
Jo, u minulé rodiny to nefungovalo.
On ty rodiče vyváděl z míry.
Je to první dítě v mojí péči a nevěděla jsem, co čekat.
Připadal mi úplně ztracený.
Proč jste se rozhodla o něj pečovat?
Z jakého důvodu se ptáte?
S tím, co se děje s Noahem, to nějak souvisí?
Jenom zjišťuju souvislosti.
No...
Chtěla jsem někomu dát všechno, co jsem nikdy neměla.
Takže...
A když se sem dostal, tak mluvil?
Ale ne dlouho.
Jeho stav se rychle zhoršil a řekla jsem to Gail.
Řekla mi, ať zkusím vydržet. Takže ten kluk asi už neměl moc možností.
Jak se zhoršil? Teda kromě toho, že přestal mluvit.
Začal mít záchvaty křiku.
Křičel slova?
Ne, prostě jenom křičel.
A měl u toho prázdný výraz.
Jako by byl duch.
Jako by se ponořil do své hlavy.
Na nějaké děsivé místo.
A cizím jazykem nikdy nemluvil?
Ne.
Říkal jste, že jste ho slyšel mluvit nizozemsky?
Ano.
Smím vidět jeho pokoj?
Mohl bych se tu porozhlédnout sám?
Chci do toho proniknout.
Jistě.
Nespěchejte.
- Díky. - Já jdu uklízet ten binec.
Dobře.
Nechtěla jsem vás vylekat.
To nic.
Viděla jste tyhle kresby?
Ano, ale dívám se na ně nerada.
Předchozí doktor říkal, že tím ventiluje svoje pocity, kterým nerozumí, ale...
Jo, ale co víte o tomhle stavení, co pořád kreslí?
- O jakém? - Dívejte.
Je všude. Tady.
Tady.
Toho jsem si vůbec nevšimla.
Co to podle vás znamená?
Nevím.
Čeho myslíte, že se bojí?
Popravdě?
Myslím, že se bojí sám sebe.
Směr Far Rockaway-Mott Avenue, linka A.
Příští stanice 125th Street.
Ahoj, Noahu.
V pořádku. Přijdu zase za chvíli.
Hele...
Tohle jsem našel u tebe v pokoji.
Noahu, je to neuvěřitelný.
Všechny jsi nakreslil ty, že?
Povíš mi o nich něco?
Jste naštvaný?
Naštvaný? Ne, proč bych byl naštvaný?
Připomněl jsi mi jednu hru.
Zahrajeme si?
Jmenuje se to štváčská hra.
Tady. Tak.
Polovinu budeš mít ty, polovinu budu mít já.
Jo?
Vezmi si je.
Tak jo, tady jsou pravidla.
Vezmu kostku a umístím ji doprostřed.
A pak řeknu něco, co mě štve.
Jo? Tak hrajeme.
Štve mě, když mi lidi v kině jedí popkorn.
Tak teď ty.
Vezmi si kostku a postav ji na tu moji.
Výborně.
Teď řekni něco, co tě štve.
Lidi, co mi jedí zmrzlinu.
Skvěle. A víš co? To se nelíbí ani mně.
Tak jo. Co dál?
Neslušní lidi.
Zlí lidi.
Zlí lidi. Tak jo.
A řekneš mi příklad, kdo je zlý?
Denise.
Denise. Jak to, že je Denise zlá?
Nechce mě zavést domů.
A ty chceš domů. To chápu.
Tak co dál?
Lidi, co ubližují ostatním.
Lidi, co ubližují ostatním. Dobře.
Dal bys mi příklad?
Zlí lidi, co dělají zlý věci.
Co třeba?
Ta věž už je dost vysoká, tak mi pověz, co tě štve ze všeho nejvíc.
Vezmi si kostku a dej ji nahoru.
Dobře.
Tak povídej.
Co tě štve ze všeho nejvíc?
V pořádku.
Klidně to můžeš říct.
Vy to víte.
Vy víte, co jste provedl.
Nerozumím.
Tohle už dál nesnesu.
Překlad titulků: Karel Himmer