Hei. Jeg er her.
Jeg er fortsatt her.
Jeg vil hjelpe deg.
Eli.
Hva har du gjort?
Dr. Adler.
Nei takk, Denise. Takk.
Han mistet bevisstheten der.
Han var ekstremt dysregulert ved ankomst, og måtte bedøves.
Snakket han tilfeldigvis på et annet språk?
Ikke så vidt jeg vet.
Så bra. Du er her. Hvordan går det?
Bra. Han sover fortsatt. Denise er inne hos ham.
Var du her da han kom hit i går?
Nei. Paramedicene tok ham med fra skolen til akutten.
Går det bra med deg?
- Hva har skjedd med hånden din? - Han tegnet dette.
Er det ikke fantastisk?
- Han sa at han var redd for dette. - Snakket han til deg?
Ikke akkurat det. Men snakker Denise nederlandsk?
Nederlandsk?
Hva er det du snakker om?
Hei, hei, hei. Han er våken.
Noah. Hvordan føler du deg?
- Jeg vil hjem. - Du snakker.
Jeg sier deg, Gail, han forsto meg i går. Han forsto meg definitivt.
- Hvordan skal han kunne nederlandsk? - Jeg vet ikke.
Vi trenger full undersøkelse.
Blodprøver, skanninger, ADHD-test og intermitterende eksplosiv lidelse.
Jeg må sjekke filene hans, bosteder...
Ta det litt med ro.
Jeg er mer fokusert på juridiske skritt, Eli.
Han angrep et annet barn.
Greit. Hvordan går det med den andre gutten?
Fysisk blir han bra, men han er traumatisert.
Det var visstnok veldig mye blod.
Ja, det hørte jeg.
Eli?
Eli, er alt i orden? Vil du sette deg, Eli?
Kan noen hjelpe meg?
Du er høyt oppe. 168 over 90.
Det går bra med meg.
Jeg hadde ikke spist på en stund, og blodsukkeret ble for lavt.
- Jeg skal hente appelsinjus. - Takk.
Hvor mye vet vi om familiehistorien?
Eli, ta det med ro.
Nei da. Jeg må sjekke den biologiske bakgrunnen, se etter genetiske faktorer.
Det er ingen familiehistorie. Han ble gitt bort som spedbarn.
Forlatt ved St. Matthew's nede ved Battery Park.
Pokker. Greit. Da trenger jeg en liste over tidligere plasseringer.
Jeg trenger full medisinsk historie. Og et snarlig hjemmebesøk hos Denise.
Eli, fakta i saken er forandret.
Det vet du.
Han er ute av skolesystemet, han kan miste fosterhjemmet,
og de lar ham ha en seng her bare en kort stund.
Det vet jeg, Gail. Det er derfor du må kjøpe meg tid.
Søker dr. Adler.
Kom til sykepleierstasjonen. Søker dr. Adler.
Han skulle vært... Pappa!
- Barb, hva gjør du her? Er det noe galt? - Leiligheten din er rasert.
Det er ingenting.
Det er knuste møbler og blod og mammas roser.
Jeg har prøvd å ringe deg hele natten.
Telefonen må ha dødd. Men helt ærlig, alt er i orden.
- Jeg skar meg bare. - Jeg trodde du var blitt angrepet.
Omsider fikk jeg vite at du var her.
- Barb, ro deg ned. - Jeg finner en pose.
Barb, det går bra. Pust. pust. pust.
Vel... Det var pinlig.
Bedre?
Ja.
Men for å være ærlig ville jeg heller hatt en gin-tonic.
Jeg tror ikke sykehusbaren åpner før ti.
Unnskyld. Jeg mente ikke å lage en scene. Jeg vet at du hater sånt.
- Du var bekymret. - Selvfølgelig var jeg bekymret.
Leiligheten så ut som den var okkupert av narkomane.
Jeg fikk en masse ville scenarier i hodet.
Jeg har nok vært på tuppa helt siden mamma...
Du vet.
Pappa.
Jeg må gå.
Pappa. Pappa, vent.
Jeg vet ikke.
Men jeg tror at hvis vi snakker grundig om det, så kanskje...
Vi planlegger å treffes snart.
Du og jeg og Sophie kan spise middag sammen.
Men det passer ikke nå. Jeg har en pasient i krise.
Selvsagt. En pasient.
- Barb. - Skjønner.
Jeg forstår. Det er jobben din. Pasientene trenger deg.
Tro meg, jeg vet det.
Hallo?
Husker du et fosterbarn ved navn Noah?
Blek, blå øyne, åtte-ni år, problemer med impulskontroll, og stum.
Hallo, min gode assistent.
Ikke en pasient. Det må ha vært en konsultasjon eller en henvisning.
Ellers ville jeg husket det.
Du er i den alderen der hjernen begynner å forkalkes.
Skal jeg sjekke? Jeg tenkte å jobbe med filene dine senere uansett.
Gjerne det. Takk.
Får jeg lov?
Hei, vennen min. Jeg er her.
Nå skal vi sende deg forsiktig inn.
Så skal vi ta bilde av hjernen din. Er ikke det kult?
Disse hjelper mot bråket.
Det blir litt høyt, men vi kan høre deg, så si ifra om du trenger noe.
Det er viktig at du ligger helt rolig.
Det gjør ikke vondt, ikke sant?
Nei. Du kommer ikke til å kjenne noe.
Det er bare viktig at du ligger rolig.
Den angstdempende dosen er lav, men bør holde ham rolig.
Hvor lang tid vil det ta?
Det er standard screening. Bør være ferdig om 15 minutter.
Målet er å få ham inn og ut.
Noah, vi begynner nå. Kan du gi meg tommel opp for at du har det bra?
Da starter vi.
Forskanning er komplett. Vi får bilder nå.
Hold ut. Bare litt til.
Det går bra. Bare ligg rolig.
Du må ikke bevege deg.
- Jeg tror vi må få ham ut. - Nesten ferdig.
Hvordan går det, Noah?
Litt til.
Stopp skanningen. Stopp!
Det går bra.
Det går bra, Noah. Noah.
Det går bra.
Vennen min.
Det går bra. Det går bra. Det går bra.
Pust, pust, pust.
Pust. Å, vennen min.
OK. Jeg er her. Jeg er her. Jeg er her.
Vi holder ham på milde beroligende i dag. Lar ham hvile.
Stakkaren har det tøft.
Ikke unormalt vev. Ingen TBI. CBF på standardnivå.
Alle blodverdier er fine. MR-en ser bra ut.
Han har en uvanlig føflekk på brystet,
men det er ingen andre merker eller tegn på nylige traumer.
Så uansett hva det er, er det psykisk.
Jeg vet at jeg fikk deg involvert i dette.
Nei, det var faktisk ikke deg. Han kom til huset mitt før du ringte.
Det vet jeg. Hvorfor det?
Er det noe du ikke forteller meg? En forbindelse mellom dere?
Alt jeg vet, er at han kom til meg, og han trenger min hjelp.
Lynn?
SENDTE ET VASKEBYRÅ OG TOK MED LARRY TIL HUNDEKLINIKKEN.
SI IFRA NÅR VI TAR MIDDAGEN.
Skal du på date, eller?
Det går bra. Kom hit, kompis.
Uff.
Jeg går fra vettet.
Ja da. Vær så god. Ikke si at jeg aldri gjør noe for deg.
Hva er det, Larry?
- Hei, Sue Ann. - Hei.
Det var en forsoningsgave. Enchiladas. Jeg synes meksikansk mat er så lindrende.
Jeg er enig, ja.
- Kan jeg snakke rett fra hjertet? - Er det helt nødvendig?
Jeg kan bare prøve å forestille meg hvor vanskelig det var
å miste den flotte kona di.
Men du trenger ikke å gå gjennom dette alene.
Jeg er her for din skyld.
Men kanskje det er noe positivt i alt dette.
Og det er...
Det er selgerens marked nå.
Men ikke mer uthaling, min venn. Vi må handle nå.
Vet du hvem som liker eiendomssamtaler?
- Datteren min. - Barbara.
Kan ikke du og Barbara snakke om det? Så overlater jeg det til dere.
- Vil du det? - Ja.
- Fantastisk. Du vil ikke angre. - Det gjør jeg alt.
Eli. Vet du hva? En doktor som er kjekk og morsom?
En eller annen heldig dame vil snappe deg opp.
Er dette greit? Jeg gjør opptak av alle intervjuer.
Jeg antar det. Det føles bare litt som et avhør.
Slett ikke.
- Kan jeg se meg rundt mens vi snakker? - Ja da. Beklager rotet.
Jeg har vært distrahert i det siste. Så klart.
Scenen på skolen var bare...
Vil du fortelle om det? Jeg leste rapporten, men jeg vil vite hva du så.
Det var masse blod.
Noah og den andre gutten lå på gulvet.
Og han husker fortsatt ikke noe. Gudskjelov.
Det var grusomt.
Jeg har sett mye uvanlig atferd i min tid,
men aldri noe som dette.
Jeg drikker vanligvis ikke, men...
- Vil du ha en? - Ellers takk.
OK.
Sikker?
Så... Jeg vet ikke hva jeg kan fortelle.
Han har vært hos deg i omtrent åtte måneder?
Ja. Den forrige plasseringen fungerte ikke.
Foreldrene syntes han var skremmende.
Men han var mitt første fosterbarn, og jeg visste ikke hva jeg kunne vente.
Han virket bare så fortapt.
- Hvorfor ville du bli fostermor? - Hvorfor spør du om det?
Er det relevant for det som skjer med Noah?
Jeg vil bare ha litt kontekst.
Jeg...
Jeg ville bare gi noen alt det jeg aldri hadde.
Så...
Du sa at han snakket da han kom hit.
Men ikke lenge. Han ble raskt verre, og jeg fortalte det til Gail.
Hun ba meg fortsette å prøve, så gutten hadde nok ingen andre muligheter.
Ble verre på hvilke måter? I tillegg til ikke å snakke.
Han begynte å få skrikeanfall.
Ord?
Nei, bare skrik.
Ansiktet hans ble uttrykksløst. Som en spøkelsesgutt.
Som om han dro til et annet sted i hodet. Et veldig skummelt sted.
Du har aldri hørt ham snakke på et annet språk?
Nei.
Du sa at du hørte ham snakke nederlandsk?
Det stemmer. Kan jeg få se rommet hans?
Gjør det noe om jeg ser meg rundt alene? Jeg vil bare få en følelse av det.
Selvsagt. Ta den tiden du trenger.
- Takk. - Jeg skal gå løs på rotet.
OK.
Jeg mente ikke å skremme deg.
Det går bra.
- Har du sett disse tegningene? - Ja, men jeg liker ikke å se på dem.
Den forrige legen sa at det gir utløp for følelser Noah ikke forstår, men...
Men hva vet du om gårdshuset han stadig tegner?
- Hvilket gårdshus? - Se. Det er på alle. Der.
Det er der.
Det er der. Det er der.
Det er der.
Jeg har ikke lagt merke til det. Hva tror du det betyr?
Jeg vet ikke.
Hva tror du han er så redd for?
Helt ærlig? Jeg tror han er redd for seg selv.
Far Rockaway-Mott Avenue, A-toget.
Neste stasjon er 125th Street.
Hei, Noah.
Alt er bra. Jeg kommer og sjekker senere.
Du...
Jeg fant disse på rommet ditt.
De er utrolige. Du har tegnet dem, ikke sant?
Vil du fortelle om dem?
Er du sint?
Sint? Nei. Hvorfor skulle jeg være sint?
Du minnet meg på et spill jeg kan. Vil du spille?
Det heter sinnaspillet.
Her. Sånn.
Du får halvparten, og jeg får halvparten.
Greit?
Ta disse.
Sånn fungerer det.
Jeg tar en av klossene mine, og setter den i midten.
Så sier jeg noe som gjør meg sint.
OK? Da starter vi.
Noe som gjør meg sint, er folk som spiser popkornet mitt på kino.
Din tur.
Ta klossen din, og sett den oppå min.
Bra.
Så sier du noe som gjør deg sint.
Folk som spiser isen min.
Den var bra. Det liker ikke jeg heller.
La meg se. Hva mer?
Folk som er frekke.
Folk som er slemme.
Folk som er slemme. Greit.
Kan du gi meg et eksempel på en som er slem?
Denise.
Denise. Hvordan er Denise slem?
- Hun vil ikke ta meg med hjem. - Og du vil hjem. Det skjønner jeg.
Hva mer?
Folk som skader andre folk.
Folk som skader andre folk. Greit.
Kan du gi meg et eksempel?
Slemme folk som gjør fæle ting.
Hva slags fæle ting?
Dette tårnet er veldig høyt.
Kan du ikke fortelle hva som gjør deg aller sintest?
Ta klossen, og legg den øverst.
Bra.
Si det.
Det som gjør deg aller sintest.
Det er i orden.
Du kan si det.
Du vet det.
Du vet hva du gjorde.
Jeg forstår ikke.
Jeg klarer ikke stort mer.
Tekst: Evy Hvidsten