Jag är här.
Jag är här än.
Jag ska hjälpa dig.
Eli.
Eli?
Vad har du gjort?
Dr Adler?
Nej tack, Denise.
Han förlorade medvetandet
och blev därefter oregerlig och måste sövas.
Pratade han månne ett främmande språk?
Inte vad jag vet.
Bra. Du är här. Hur är det med honom?
Han sover än. Denise är med honom.
- Var du här när han togs in? - Nej. De förde honom direkt till akuten.
Är allt okej? Vad har hänt handen?
Han ritade det här.
Otroligt, va?
- Han sa att han var rädd för det. - Pratade han med dig?
Inte precis, nej.
Pratar Denise nederländska?
Nederländska?
Vad pratar du om?
Hörni. Han är vaken.
Noah.
Hur känns det?
Jag vill hem.
Du pratade.
Han förstod mig igår. Garanterat.
- Var har han lärt sig nederländska? - Inte vet jag. Vi måste kolla allt:
blodvärden, skanningar, utesluta ADHD, intermittent explosivitet.
- Jag måste kolla alla hans akter och hem... - Sakta i backarna nu.
Jag är lite mer fokuserad på nästa rättsliga steg.
Han misshandlade nån.
Just det. Hur mår den andra pojken?
Fysiskt bra, men det var traumatiskt.
Tydligen förlorade han en rejäl mängd blod.
Jag hörde det.
Eli?
Allt okej? Vill du sätta dig en stund?
Kan nån hjälpa mig här?
Ganska högt. 168 över 90.
Jag mår bra.
Jag hade inte ätit på ett tag, så blodsockret blev för lågt.
Jag hämtar lite juice.
Hur mycket vet vi om släktens sjukdomshistoria?
Sakta ner lite.
Jag mår bra.
Jag måste se om det finns genetiska faktorer.
Det finns ingen släkthistoria. Han gavs bort som liten.
Övergiven hos St. Matthew's, nere vid Battery Park.
Skit också.
Då behöver jag alla hans akter, hans fullständiga sjukjournal,
och jag vill göra hemmabesök genast med Denise. Och...
Eli, omständigheterna har förändrats.
Och du vet det.
Han går inte i skolan, han kan förlora sitt fosterhem
och han har inte sovplats här länge till.
Jag vet det. Just därför måste du vinna lite tid.
Dr Adler till sjuksköterskeexpeditionen.
Dr Adler.
Han borde vara... Pappa!
Vad gör du här? Har det hänt nåt?
Om det har hänt nåt? Din lägenhet är uppochner.
Inget att oroa sig för.
Det är trasiga möbler, blod och mammas rosor överallt.
- Jag har försökt nå dig hela natten. - Mobilen måste ha dött.
Helt ärligt mår jag bra. Jag skar bara handen.
Jag trodde du blivit överfallen, men sen ringde de och sa att du var här.
- Lugn. - Jag hämtar en påse.
Lugn bara. Andas.
Jaha, det där var ju pinsamt.
- Känns det bättre nu? - Ja.
Men det hade suttit fint med en gintonic.
Sjukhusets bar öppnar först 10.
Förlåt.
Jag vet att du hatar stora scener.
- Be inte om ursäkt. Du var orolig. - Såklart jag var.
Din lägenhet såg ut som en pundarkvart.
Alla möjliga slags tankar flög genom huvudet.
Jag har väl varit lite på spänn sen mamma...
Du vet.
Pappa.
Jag borde gå.
Vänta.
Inte vet jag, men jag tror att om vi pratar om det,
verkligen talar ut...
Vi ser till att träffas snart. Du, jag och Sophie på middag ihop.
Men just nu passar det inte.
- Jag har ett krisfall. - Förstås. Ett fall.
- Barb... - Jag fattar. Det är ditt jobb.
Dina patienter behöver dig. Tro mig, jag vet.
Minns du ett fosterbarn vid namn Noah?
Blek, blåögd, åtta–nio år, impulskontrollstörningar, stum?
Hej, min kära assistent, hur mår du?
Inte en patient. Det var nog en konsultation, kanske en remiss.
Annars hade jag väl mints det?
Det är i din ålder hjärnan börjar förkalkas.
Vill du att jag kollar? Jag tänkte komma förbi dig ändå.
Gärna det.
Får jag?
Hej, gullet.
Jag finns här, okej?
Så här gör vi: Du åker sakta in här,
och sen fotar vi din hjärna. Häftigt, va?
De här är mot bullret.
Det blir lite högljutt, men vi kan alltid höra dig,
så säg till om du behöver nåt.
Det är viktigt att du ligger stilla.
Det gör inte ont, eller hur?
Nej. Inte det minsta.
Du måste bara ligga stilla.
Han fick lite ångestdämpande så han håller sig lugn.
Hur lång tid tar det?
Det är en vanlig undersökning. Borde inte ta mer än en kvart.
Helst utan problem.
Noah, vi ska börja.
Kan du visa att du är okej?
Okej. Då kör vi.
Förskanning klar. Bilderna kommer.
Bara lite till.
Du är så duktig. Försök ligga stilla.
Ligg stilla.
- Vi borde ta ut honom. - Nästan klar.
Hur går det, Noah?
Bara lite till.
Avbryt skanningen. Avbryt!
Allt är bra.
Gubben, kom här.
Såja. Allt är bra.
Andas bara. Andas.
Jag är här.
Vi ger honom lugnande och låter honom vila.
Stackarn har det jobbigt.
Ingen abnorm vävnad, ingen TBI. CBF på normala nivåer.
Blodvärden och MRI ser bra ut.
Han har ett underligt födelsemärke på bröstet,
men inga andra märken eller tecken på färska trauman.
Vad det än är, så är det psykologiskt.
Jag vet att jag drog in dig i det här...
Egentligen inte. Han kom hem till mig innan du ringde.
Jag vet. Men varför?
Finns det nåt du inte berättar? Nån koppling mellan er?
Det enda jag vet är att han kom till mig och behöver min hjälp.
Lynn?
JAG ANLITADE STÄDARE OCH TOG LARRY TILL FRISÖREN.
HÖR AV DIG OM MIDDAGEN. BARBARA
Har du en het dejt?
Kom här, pysen.
Jag håller på att tappa vettet.
Jaja. Varsågod.
Säg inte att jag aldrig är snäll.
Vad är det?
- Hej, Sue Ann. - Hej.
Det var en fredsgåva. Enchiladas.
- Är inte mexikansk mat så tröstande? - Visst är den.
Får jag vara ärlig?
Är det verkligen nödvändigt?
Jag kan bara föreställa mig hur svårt det måste ha varit för dig...
...att förlora din fru.
Men du behöver inte gå igenom det här själv.
Jag finns här för dig.
Och det kanske finns en ljusglimt i det hela.
Och det vore...
Det är säljarens marknad just nu.
Men sluta förhala. Vi måste skynda oss.
Vet du vem som gillar att snacka bostäder?
- Min dotter. - Barbara.
Om ni två snackar ihop er, så litar jag på ert beslut.
Verkligen? Fantastiskt!
- Du kommer inte ångra det här. - Det gör jag redan.
En stilig och rolig läkare? Kvinnorna kommer jaga dig nedför gatan.
Är det okej? Jag spelar in alla intervjuer.
Visst. Det känns bara lite som ett förhör.
Det är det inte.
- Får jag se mig omkring medan vi pratar? - Visst. Ursäkta röran.
Jag har haft fullt upp på sistone. Vilket är uppenbart.
- Det som hände i skolan var för... - Berätta mer.
Jag läste rapporten, men jag vill veta vad du såg.
Det fanns... flera liter blod.
Noah och den andra låg på golvet,
och han minns fortfarande ingenting, lyckligtvis. Det var gräsligt.
Jag har sett mycket ovanligt beteende här i livet,
men aldrig nåt liknande.
Hursomhelst, jag dricker vanligtvis inte, men...
- Vill du ha en? - Nej tack.
Säkert?
Så... vad vill du veta?
Han har alltså varit med dig i åtta månader?
Ja. Placeringen innan funkade inte.
Han gjorde föräldrarna nervösa.
Han var min första. Jag visste inte vad jag kunde förvänta mig.
Han verkade bara så vilsen.
- Vad fick dig att vilja bli fostermamma? - Varför frågar du?
Vad har det att göra med Noahs problem?
Jag vill bara ha lite kontext.
Jag...
Jag ville bara ge nån allt det där jag aldrig hade.
- Du sa att han pratade när han först kom. - Men inte länge.
Han blev snabbt sämre, så jag sa det till Gail.
Hon bad mig fortsätta, så jag antar att grabben hade slut på alternativ.
Sämre hur? Förutom att han inte pratade.
Han började få skrikutbrott.
- Ord? - Nej, bara skrik.
Hans ansikte var helt tomt.
Som ett spökes.
Som om han försvann nånstans i huvudet, nånstans läskigt.
Du har aldrig hört honom tala andra språk?
Nej. Men du hörde honom prata nederländska?
Stämmer.
Får jag se hans rum?
Får jag se mig omkring för mig själv? Jag vill bara känna av rummet.
Absolut. Ta all tid du behöver. Jag ska börja städa.
- Jag menade inte att skrämmas. - Ingen fara.
Har du sett teckningarna?
Ja, men jag undviker dem helst.
Den förra läkaren sa att det är bra utlopp för känslorna Noah inte förstår.
Vad vet du om bondgården han ständigt ritar?
- Vilken bondgård? - Titta. Den är överallt. Där.
Där.
Jag har aldrig tänkt på det.
Vad tror du det betyder?
Jag vet inte.
Vad tror du han är så rädd för?
Helt ärligt?
Jag tror han är rädd för sig själv.
Linje A mot Far Rockaway-Mott Avenue. Nästa hållplats: 125th Street.
Hej, Noah.
Allt bra. Jag är snart tillbaka.
Jag hittade det här på ditt rum.
De är jättefina.
Visst har du ritat dem?
Vill du berätta lite mer om dem?
Är du arg?
Arg? Nej. Varför skulle jag vara det?
Du påminde mig om en lek.
Vill du leka?
Den heter arga leken. Här.
Du får ena hälften, och jag får andra.
Ta de här.
Okej. Så här funkar det:
Jag sätter en av mina bitar i mitten.
Sen säger jag en sak som gör mig arg.
Okej? Då kör vi.
En sak som gör mig arg är när folk äter mina popcorn på bio.
Din tur nu.
Ta din kloss och lägg den på min.
Bra.
Säg en sak som gör dig arg.
När folk äter min glass.
Den var bra! Jag gillar inte det heller.
Få se. Vad mer?
Ohyfsade människor.
Elaka människor.
Elaka människor, okej.
Kan du ge mig ett exempel på nån?
Denise.
Denise? Hur är hon elak?
Hon låter mig inte åka hem.
Du vill åka hem. Jag kan förstå det.
Vad mer?
Människor som sårar andra.
Människor som sårar andra. Okej.
Kan du ge mig ett exempel?
Dåliga människor som gör dåliga saker.
Vadå för dåliga saker?
Tornet börjar bli högt, så du kan väl säga vad som gör dig argast?
Ta din kloss. Lägg den ovanpå.
Bra.
Och så säger du det.
Vad gör dig argast av allt?
Det är ingen fara.
Du får säga det.
Du vet.
Du vet vad du gjorde.
Jag förstår inte.
Jag står inte ut med mycket mer.
Undertexter: Borgir Ahlström