PŘEDTÍM
ZÁKAZ SKÁKÁNÍ DO VODY
Tak jo. Mazej. Šup.
Tak.
Panebože.
Co to je za stavení?
To je jenom fotka, co jsem našel.
Vážně?
A kde?
To si nevzpomínám. Prostě...
Těm tvým růžím se fakt da...
daří.
Lynn?
Ahoj.
Jak se jmenuješ?
Ty tu někde bydlíš?
Jsi tu s někým?
Hej. Vrať se!
Hej, kluku!
Pozor!
Tak co je nového?
Nic moc.
Vstal jsem, vyčistil si zuby, uvařil kafe.
A přišel mi ke dveřím kluk a škrábal nehty o dveře, až mu tekla krev.
Šel jsem mu pomoct, ale utekl a málem ho srazilo auto.
- Váš bývalý pacient nebo... - Ne, neznám ho.
To je divný, ne?
Můj život je jak Dalího malba.
Proč tu jste, Elii?
To je existenciální otázka?
Ne, normální.
Týdně sem dobrovolně chodíte,
jen abyste těch 50 minut mluvil
o čemkoli jiném než o svých pocitech.
Nebo... třeba nemám co říct.
Nebo jste ve fázi negace.
Jistěže v ní jsem.
V té fázi být mám, ale ne dlouho,
tak si ji můžu vychutnat, ne?
A vychutnáváte?
Ani ne.
Podívejte se, za těchto okolností
- je úplně normální cítit se... - Jak?
Naštvaně? Smutně? Zmateně?
Jistě. Všechno z toho.
A co nepříjemně?
Dostala mě do velmi nepříjemné situace.
Nemůžu ani chodit do koupelny na chodbě.
Máte na mysli svoji ženu Lynn?
O ní mluvit nechci.
Dobře, tak proberme, proč o tom nechcete mluvit.
Jak se cítíte, když o tom nemluvíte?
Skvěle. Cítím se při tom fakt skvěle.
A co práce?
V pohodě.
Proč svoji práci shazujete?
Máte za sebou dlouhou a úspěšnou kariéru. Pomáháte dětem, co mají potíže.
Asi už na to nemám.
Lynn?
- No? - Ty jo.
Konečně jsi to zvedl. Máš ode mě asi pět zpráv.
Jsi tam? Tady Gail.
Jo. Ahoj, Gail. Slyším.
Promiň, že tě tak naháním,
ale mám tu kluka, soud právě rozhoduje a...
Gail, teď nikoho novýho nechci.
Vyslechni mě. Je to výjimečná situace. Jiná.
Už musím končit.
Poslala jsem ti soubor. Koukneš na to?
Ahoj.
Co zas?
„Sklony k agresivnímu chování.
Porucha opozičního vzdoru.
Vyloučen z několika škol.“
PŘÍPAD NOAHA SAWYERA
„Ve čtvrté rodině byl nejproblémovější.“
CHLAPEC, KTERÝ SE BÁL VODY
To děláš často? Lezeš lidem do domů skrz dvířka pro psy?
Znáš číslo domů?
Nebo mi aspoň povíš, kde bydlíš?
Tak jo.
Vážně musíme zjistit, kde bydlíš,
protože tví rodiče o tebe musejí mít hrozný strach.
Takže si jdu zavolat.
Tísňová linka. Prosím.
Chci...
To byl jen omyl.
Tady bydlíš?
Haló?
Bože.
- Ani hnout, nebo si vás podám! - Ne!
Co děláte v mým bytě?
Zavedl mě sem on. Je to váš syn?
Cože?
Noahu? Pojď sem.
Co se stalo? Co blbneš?
Byl u mě doma.
Odešel jsi, když jsem spala?
Chápejte, když mi sem v noci přijde cizí chlap, tak...
Já vím.
Pepřák jsem ještě nepoužila. Fungoval.
Jo, fungoval. To mi věřte. Fungoval.
Jako bych měl v očích střepy.
Pardon.
Ach jo, já se z toho kluka zblázním.
Aby bylo jasno, mám ho moc ráda. Měl byste ho vidět, když je normální.
Je to nejhodnější dítě na světě.
Mluví někdy?
V poslední době ne. Mluvil, ale nevím, co se to s ním děje.
Řekli mu už spoustu diagnóz, ale nic nepomáhá a já...
- To poslouchat nechcete, zní to šíleně. - Slyšel jsem horší věci.
Noahu, přijď se omluvit, prosím.
Noahu?
Poslyš...
Nechceš se omluvit tady panu...
- Jsem Eli. - Eliovi?
To je můj dům.
Vážně?
Má talent. Kreslí. Dost dobrý, co?
Ahoj, broučku, je mi trochu smutno, můžu spát u tebe?
Tak.
Tady máš méďu. Na.
Tak jo.
Jo.
Noahu?
V noci pryč z domu chodit nemůžeš, ano?
A beze mě ani jindy.
Rozumíš?
Jo.
Dobře.
Mám tě ráda.
Poslyš, ty mě znáš. Stalo se ti tohle někdy?
- Měls někdy pocit, že jsi v cizím snu? - Mám ho pořád.
Právě teď se cítím jako motýl, co sní o tom, že je člověk.
- Dovolili ti tady hulit? - A co jako? Ta je na předpis.
- Budeš to jíst? - Ne, dej si.
A co to je za kluka? Tvůj klient?
Ne, přišel sám a zničehonic.
Třeba jste spojení. Spirituálně.
- Říkals, že se neznáte. - Nech těch keců.
- Jakých? - Však víš.
Polovina kultur na světě v nějakej spirituální svět věří.
V nějakou kontinuitu bytí.
Jasně, protože radši uvěří žvástům o spirituálním světě,
než aby museli čelit pravdě.
O posmrtným životě neexistují žádný vědecký důkazy.
Když někdo umře, tak prostě umře.
Pane jo. Pověz mi, co cítíš doopravdy.
Necítím nic.
Jsem ve fázi negace, víš?
Možná potřebuješ něco víc než terapii.
Jako třeba co?
Ayahuascu.
- Už musím jít. Dobře jsme si pokecali. - Ne.
- Můj šaman... - Jo, že pozdravuju.
Popřej mu do roku 1969 všechno nejlepší.
Díky moc, že mi pomůžeš.
- Jinak bys mě nepřestala nahánět. - Díval ses na ten soubor?
Krátce. Nechci informace předem.
Dobře.
Tak jo, tady je.
Elii, tohle je Noah.
Počkat. Cože?
- Přišel ke mně domů, Gail. Dvakrát. - Třeba je to znamení.
Děláš si legraci?
Hele, proč šel k tobě domů, nedokážu vysvětlit.
Ale za dva roky prošel pěti pěstounskými rodinami.
Už nemá na výběr.
Okresní lékař ho pošle do psychiatrické léčebny.
Ale co když se mu dá nějak pomoct?
Co když ještě není pozdě?
Tak co? Jdeš do toho?
Mám si s tebou promluvit.
NAHRÁVÁNÍ
Tak si teda můžeme promluvit?
Hele, chceš něco vidět?
Mám ji v téhle ruce. Teď v téhle.
A teď... Kam zmizela?
Už ji vidím. Tady je. Kdeže je? Tady.
Máš rád vláčky?
Jo, já taky.
Tam, kde bydlíte, vlaky jezdí?
Noahu, chodíš ke mně domů.
Netušíš proč?
Ty to tady nějak znáš?
Připomíná ti to něco?
Tu knížku napsala moje žena.
Je to umělkyně.
Teda byla to umělkyně. Stejně jako ty.
Co se děje?
Noahu, co se děje?
Noahu, co je?
Noahu.
Noahu, co se děje?
Noahu, co je?
Co je? To nic, jsem tady.
- Co se děje? Co jste mu udělal? - Něco to spustilo.
- Dobrý, já to zvládnu. - Tak jo.
Broučku, pojď za mnou. Podívej se na mě. Zhluboka dýchej.
Dobrý? Už dobrý.
Seber se, Elii.
Lynn.
Tohle už dál nesnesu.
„Bezbarvé zelené nápady zběsile spí.“
Dochází zde ke dvěma úrovním zpracování jazyka.
- Ahoj. - Elii, co ty tady?
- No... - V pohodě?
Jo. Drakeu, poslechni si tohle.
Co to je?
Tohle je z mého sezení s jedním osmiletým klukem.
Chci zjistit, co říká.
Tenhle jazyk nepoznávám, jestli to myslíš takhle.
- Ale jazyk to být může, ne? - Asi jo.
Jak to zjistím?
No, potřeboval bys kontakt na speciálního překladatele.
- Bezva. Seženeš mi ho? - Zkusím to.
- Díky. - Jo.
To říká osmiletej kluk?
Jo, jako by se mi snažil něco sdělit, co?
Třeba umí svahilsky nebo tak něco.
V jazycích se nevyznám.
Svahilsky neumí. Vždyť je mu osm.
Nerozumím, neměl bys být nadšenej?
- Takový věci jsi měl vždycky rád. - Jo, ale je to...
Co?
Víš, jak jsem na škole napsal práci na téma Capgrasův syndrom?
Je to porucha, při které si myslíš, že tvé nejbližší nahradili dvojníci.
Ale problém je v tobě.
Ten dvojník jsi ty.
Je to druh disociace.
V životě utrpíš nějaký šok a zničehonic se na svět díváš zvenčí.
Teď se to děje mně.
Ten dvojník jsem já.
Tomu nerozumím.
Jak mám dokázat někomu pomoct, když jsem nepomohl ani vlastní ženě?
Elii, pořád na to máš.
Jenom musíš vymyslet, jak se z toho dostat ven.
- Kdo? - Co?
Kdo vás strčil?
- Nevím, obličej jsem neviděl. - Ale víte, kdo to byl, ne?
To je fuk. Byl to jenom sen.
Podle mě to nebyl jenom sen.
Odhalil jste toho nejvíc za celou dobu, co sem chodíte.
Vážně? Jak to?
V tom vašem opakovaném snu nikdy neumřete.
Akorát si zlomíte všechny kosti v těle a nemůžete se hýbat.
Jste v koncích. Jste zlomený, zničený člověk.
A to nejspíš kvůli tomu, že si nechcete přiznat,
co po Lynnině sebevraždě doopravdy cítíte.
Podle mě se toho bojíte.
No to mě poser.
Krucinál. Larry!
Do prdele!
Já tomu čoklovi ukážu. Šmejd jeden.
Do prdele!
HODNĚ ŠTĚSTÍ A OPATRUJ SE.
NÁŠ NÁSTROJ PŘELOŽÍ VÍCE NEŽ 7 000 JAZYKŮ
ROZPOZNAT JAZYK
ANALYZUJI...
STARÁ NIZOZEMŠTINA 17. STOLETÍ
PŘEHRÁT PŘEKLAD
Mám strach. Zachraň mě. Prosím, zachraň mě.
Mám strach.
Musím mluvit s Noahem.
Jdu za pacientem. Noah Sawyer.
- Kde je? - Před chvílí jsem u něj byla.
Krucipísek.
Noahu?
Noahu.
Nic se neděje.
Už jsi v bezpečí.
„Já ti pomůžu.“
„Pomůžu ti.“
Noahu, čeho se tak bojíš?
Víš to?
Do prdele.
Překlad titulků: Karel Himmer