NEŠOKINĖTI Į VANDENĮ
Gerai. Pirmyn. Štai taip.
Taip.
Jėzau.
Kokia čia sodyba?
Tiesiog radau šią nuotrauką. Tai...
Rimtai?
Kur?
Aš ne... Aš neprisimenu. Tiesiog...
Žinai, o tavo rožės...
veši.
Lin?
Labas.
Kuo tu vardu?
Netoliese gyveni?
Ar tu čia vienas?
Ei, grįžk!
Ei, vaike!
Atsargiai!
Taigi, kas naujo?
Kaip ir nieko.
Pabudau, išsivaliau dantis, išsiviriau kavos.
Dar aptikau mažą berniuką,
iki kraujo pirštais braižantį kažką ant mano lauko durų.
Norėjau jam padėti, bet jis išbėgo į gatvę,
vos po mašina nepakliuvo.
- Buvęs pacientas ar... - Ne, visai nematytas.
Keista, tiesa?
Mano gyvenimas virto Dali paveikslu.
Kodėl tu čia, Elajau?
Ar tai egzistencinis klausimas?
Ne, praktinis.
Ateini čia savo noru kas savaitę
ir 50 minučių kalbi apie
beveik viską, išskyrus tai, ką pats jauti.
O gal tiesiog neturiu ką sakyti.
Arba esi neigimo fazėje.
Žinoma, kad esu neigime.
Ir privalau neigti, bet tai juk amžinai netruks.
Tai ar negaliu tuo pasimėgauti?
O ar mėgaujiesi?
Ne itin.
Klausyk, tavo aplinkybėmis
- normalu jaustis... - Kokiu?
Piktu, liūdnu, sutrikusiu?
Žinoma. Taip, kaip pasakei.
Dar jaučiuosi apsunkintas.
Lyg ši jos sukurta padėtis man labai nepatogi.
Juk negaliu naudotis vonia koridoriaus gale.
Ji – tavo žmona Lin?
Nenoriu kalbėt apie žmoną.
Gerai, pakalbėkime apie tai, kaip nenori apie tai kalbėti.
Kaip jautiesi nenorėdamas kalbėt apie tai?
Fantastiškai. Jaučiuosi fantastiškai, blemba.
O kaip sekasi darbe?
Gerai.
Kodėl menkini savo darbą?
Tu ilgai ir sėkmingai
padėjai turintiems sunkumų vaikams.
Nemanau, kad toliau galiu tai daryti.
Lin?
- Alio? - Jėzau,
pagaliau prisiskambinau. Parašiau gal kokias penkias žinutes.
Girdi mane? Čia Geil.
Taip. Labas, Geil. Girdžiu tave.
Atleisk, kad tave persekioju,
bet turiu vieną berniuką, kurio laukia teismo išvada ir...
Geil, aš neketinu imtis naujų užduočių.
Tik išklausyk mane. Tai unikali situacija. Kitokia.
Aš turiu eiti.
Išsiunčiau tau jo bylą. Užmesk akį, gerai?
Viso gero.
Ko?
„Agresyvaus elgesio istorija.
Prieštaraujantis neklusnumas.
Ne kartą šalintas iš mokyklų.“
IŠVADOS: NOA SOJERIO BYLA NEDAVĖ REZULTATŲ.
„Ketvirtas globos atvejis – itin sunkus.“
BERNIUKAS, KURIS BIJOJO VANDENS AUTORĖ: LIN
Dažnai taip elgiesi?
Landžioji pro svetimų namų angas šunims?
Ar žinai savo telefono numerį?
O gal pasakysi, kur gyveni?
Gerai.
Mums reikia išsiaiškinti, kur tu gyveni,
nes tavo tėvai turbūt jau labai nerimauja.
Aš kai kur paskambinsiu.
911. Kas atsitiko?
Aš...
Aš suklydau.
Čia tu gyveni?
Alio?
O Dieve.
- Nė iš vietos, antraip prisiekiu Dievu! - Ne!
Ką veikiate mano namuose?
Jis mane čia atvedė! Jis jūsų sūnus?
Ką?
Noa? Ateik čia.
Kas atsitiko? Ką padarei?
Jis atėjo į mano namus.
Išėjai iš namų, kai miegojau?
Pats supraskite,
nepažįstamas vyras mano namuose naktį...
Suprantu.
Dar nebuvau panaudojus dujų balionėlio. Nemaniau, kad jis veikia.
Dar ir kaip veikia. Patikėkite.
Akių obuoliai lyg išzulinti stiklo šukėse.
Atleiskit.
O Dieve. Tas vaikas mane pribaigs.
Supraskite mane teisingai. Aš labai jį myliu.
Pamatytumėte, koks jis būna neišsigandęs.
Mieliausias vaikas pasaulyje.
Jis kalba?
Pastaruoju metu ne.
Anksčiau kalbėdavo, bet nežinau, kas jam nutiko.
Jam nustatyta krūva diagnozių, bet niekas nepadeda, ir aš...
Jums tai neįdomu. Neabejoju, jums tai skamba beprotiškai.
Girdėjau ir blogesnių dalykų.
Noa. Ateik atsiprašyti, prašau.
Noa.
Gal nori atsiprašyti pono...
- Elajus. - Elajaus.
Čia mano namas.
Tikrai?
Jam tai patinka. Piešimas. Įspūdinga?
Ei, bičiuli.
Pasijutau vieniša. Galiu šiandien čia miegoti?
Gerai.
Meškiukas. Štai taip.
Gerai.
Taip.
Noa?
Negali išeit iš namų naktį, supranti?
Ir kitu metu be manęs.
Ar supranti?
Taip?
Gerai.
Myliu tave.
Juk pažįsti mane. Ar tau yra taip buvę?
Lyg būtum svetimam sapne?
Nuolatos.
Ir dabar jaučiuosi drugeliu, kuris sapnuoja, kad yra vyras.
- Ar čia tau leidžia tai rūkyti? - Ką?
Tai kaip vaistai.
- Valgysi? - Ne. Imk.
Tai kas tas berniukas? Klientas?
Ne, jis pats pas mane tiesiog atėjo.
Gal jūs susiję. Dvasiškai, supranti?
- Sakai, kad jūs nepažįstami. - Nepradėk man tų nesąmonių.
- Kokių nesąmonių? - Pats žinai.
Pusė kultūrų šioje planetoje tiki dvasiniu pasauliu,
tam tikru egzistencijos pratęsimu.
Taip, nes žmonės mieliau tikės kokia kvaila teorija apie dvasinį pasaulį,
kad tik išvengtų tiesos.
Nėra nė kruopelytės mokslinių įrodymų
apie gyvenimą po mirties.
Kai žmonės miršta, viskas.
Vajė, Elajau, papasakok man, ką iš tiesų jauti.
Nieko aš nejaučiu.
Man – neigimo fazė. Negirdėjai?
Gal tau reikia ko nors daugiau nei terapija?
Ko?
Ajavaskos.
- Man metas. Smagu buvo pakalbėti. - Ne.
- Mano šamanas... - Linkėjimai tavo šamanui.
Ir laimingų jam 1969-ųjų.
Labai ačiū tau, kad sutikai.
Ar kitaip būčiau tavęs atsikratęs?
Skaitei bylą?
Truputį. Man patinka pradėt be išankstinės nuomonės.
Gerai.
Štai jis.
Elajau, čia Noa.
Pala, ką?
Jis atėjo pas mane namo, Geil. Dukart.
Gal tai ženklas.
Baik juokus, gerai?
Elajau, aš negaliu paaiškint, kaip jis atsidūrė tavo namuose.
Bet per pastaruosius dvejus metus jis jau penkiskart buvo imtas globon.
Jis nebeturi išeities.
Vertinimo komisija siųs jį į valstybinę ligoninę.
Kas, jei jam dar galima padėti?
Kas, jei dar nėr vėlu?
Sutinki?
Tavo globėja leido mums pakalbėti.
Nieko prieš, jei pakalbėsim?
Nori parodysiu kai ką?
Jis šioje rankoje. O dabar – šioje.
Tai kur jis?
Aš matau. Štai kur jis.
Tau patinka traukiniai?
Taip, man irgi.
Ar ten, kur gyveni, važinėja traukiniai?
Noa, tu vis ateini pas mane į namus.
Ar nutuoki, kodėl?
Iš kur žinai mano namus?
Gal jie tau ką nors primena?
Žinai, šią knygą parašė mano žmona.
Ji yra dailininkė.
Ji buvo dailininkė. Kaip ir tu.
Kas yra?
Noa, kas yra?
Noa, kas?
Noa.
Noa, kas vyksta?
Noa, kas tai?
Kas vyksta? Viskas gerai. Aš čia.
Kas vyksta? Kas čia dabar?
- Ką jūs jam padarėte? - Kažkas jį paveikė.
- Viskas gerai. Leiskit man. Leiskit! - Gerai.
Vaikeli, ateik pas mane. Žiūrėk į mane. Giliai kvėpuok.
Gerai? Viskas bus gerai.
Susiimk, Elajau.
Lin.
Aš daugiau nebegaliu.
„Bespalvės žalios idėjos aršiai miega.“
Čia matome du aiškius kalbos lygmenis.
- Labas. - Elajau, ką čia veiki?
- Taip. - Ar tau viskas gerai?
Taip. Dreikai, paklausyk šito.
Kas čia?
Tai mano sesija su aštuonmečiu berniuku.
Noriu suprasti, ką jis sako.
Ši kalba man nepažįstama, jei to klausi.
- Bet tai gali būt normali kalba? - Spėju.
Kaip man sužinoti?
Tau reikia nuorodos į ypatingą vertėją.
- Puiku. Gali duoti? - Pasistengsiu.
- Ačiū. - Gerai.
Ir tai aštuonmetis berniukas?
Taip, ir, regis, jis man stengiasi kažką pasakyti.
Gal jis moka suahilių kalbą ar ką.
Nesu lingvistas.
Jis suahilių kalbos nemoka. Jam aštuoneri.
Nesuprantu. Turėtum džiaugtis.
- Tau patikdavo tokie dalykai. - Taip, tai...
Ką?
Pameni, institute rašiau kursinį apie Kapgro sindromą?
Tai toks sutrikimas, kai atrodo, jog artimiausius
žmones pakeitė apsišaukėliai.
Bet iš tiesų tai tu.
Tu esi apsišaukėlis.
Tokia disociacija.
Patiri šoką
ir staiga imi žvelgti į savo tikrovę iš išorės.
Ir tai aš.
Aš apsišaukėlis.
Nesuprantu.
Kaip galiu kam nors padėti, jei negalėjau padėti savo žmonai?
Elajau, tu vis dar tu.
Tiesiog tau reik įveikt blogas mintis.
- Kas? - Kas kas?
Kas tave pastūmė?
Nežinau. Aš nemačiau veido.
Bet žinai, kas tai buvo, taip?
Pamirškim. Tai tik sapnas.
Nemanau, kad tai tik sapnas.
Manau, nieko atviresnio šiame kambaryje nesi pasakęs.
Tikrai? Kaip gi?
Šiame pasikartojančiame sapne tu nemiršti.
Tu tik susilaužai visus kaulus ir negali judėti.
Esi įstrigęs. Esi sulaužytas, sukrėstas žmogus.
Ir tai yra todėl, kad nenori pripažinti,
ką iš tiesų jauti dėl Lin savižudybės.
Manau, bijai net pažvelgt į tą pusę.
Šūdas.
Prakeikimas. Lari!
Blemba... Velnias!
Su šuneliu bus linksmiau. Šūdo gabalas.
Prakeikimas. Blemba.
SĖKMĖS. IR PASIRŪPINK SAVIMI, GERAI?
ŠIS VERTĖJAS
GALI IŠŠIFRUOTI DAUGIAU NEI 7 000 KALBŲ
NUSTATYTI KALBĄ
ANALIZUOJAMA...
KALBA: OLANDŲ 17 AMŽIUS
PALEISTI GARSO VERTIMĄ
Man baisu. Gelbėk. Prašau, išgelbėk mane.
Man baisu.
Turiu pakalbėt su Noa.
Aš pas ligonį Noa Sojerį.
- Kur jis? - Vos prieš minutę jį čia mačiau.
Prakeikimas.
Noa?
Viskas gerai.
Tau niekas negresia.
„Aš padėsiu tau.“
„...padėsiu tau.“
Noa, ko tu taip bijai?
Ar žinai?
Blemba.
Išvertė Egidija Namavičė