Не мога повече.
- Стига бе, все едно слушам теб. - Знам.
Значи е лабилен артистичен гений, ядосан, уплашен, говори нидерландски
и те имитира едно към едно.
Нещо друго? Отрязал ли си е ухото?
- Ти как си го обясняваш? - Никак.
Може би задълбавам, но ми се струва, че пропускам нещо.
Някакво послание. Държи се, сякаш ме познава.
Може да има съобщение от Лин.
- Нямах това предвид. - Че защо?
- Жена ти умря, нормално е да търсиш знак. - Не е това.
На детето му има нещо и търся научно обяснение, Джаксън.
Обяснение, базирано на факти.
- Не всичко е факти. - Само истинските неща.
Лин казваше, че си кон с капаци, което е и предимство, и недостатък.
- Кога? - Какво?
- Кога ти го е казала? - Постоянно го повтаряше, човече.
Какво?
- Виж, просто... - Не, няма проблем.
Просто адски ми липсва.
Знам.
Лари?
Какво има, Лари?
Хайде, гушнете се с мечо.
Всичко наред ли е?
Боже! Та ти трепериш.
Спокойно, всичко ще се оправи.
Наспи се хубаво. Ще се видим сутринта.
Защо ми правиха изследвания?
За да се уверят, че си добре, а то си е така.
Трябва да изясним някои неща, това е.
Да ти изпея ли нещо за лека нощ?
Дай да те гушна.
Така, добре.
Ти си моето слънчице.
Моето единствено слънчице.
Радваш ме, когато небето се смрачи.
Не знаеш колко много те обичам.
Моля ви, не ми вземайте слънчицето.
НОА ПРОЯВЯВА ПРИЗНАЦИ НА ТРЕВОГА, УПЛАХ И ЕМОЦИОНАЛНА ДИСРЕГУЛАЦИЯ.
НОА
СЕЛЕКТИВЕН МУТИЗЪМ НАСИЛИЕ, ФОБИИ, УПЛАХ, ПТСР?
УМЕН - АРТИСТИЧНИ ЗАЛОЖБИ
ПРЕДВАРИТЕЛНА ДИАГНОЗА - ДИСОЦИАТИВНО РАЗСТРОЙСТВО
Сякаш преживявам екстремна форма на пренос-контрапренос.
Не спира даже насън.
- Не спиш добре. - Не ме разбра.
Явно смяташ случая за по-различен. Някаква загадка за решаване.
Мислех, че си приключил. Последния път говореше за пенсиониране.
Така е, прехвърлям случаите си. Този е последният и край.
- Като банков обирджия. - Последен удар.
Последен случай.
При такъв сериозен пренос между лекар и пациент
не трябва ли да го пренасочиш към друг терапевт?
По принцип, да.
Но този случай е особен и ще е нехайство да не го довърша.
Или само ти се струва особен,
а всъщност си внушаваш, че е по-завъртян,
за да продължиш да отричаш.
Какво да отричам?
Шегувам се.
Илай, искам да ти помогна,
но за да успея, ще трябва да говорим за Лин.
Знам.
Знам, просто...
- Трябва ми още време. - Добре, за какво?
За да намеря обяснение.
За какво?
Какво имаш предвид?
Заповядай.
Добре, за днес съм ти измислил игра.
Не е "Какво ме дразни" и няма блокчета.
Даже не се иска да правиш нищо.
Просто следвай пръста ми с очи. Напред и назад.
Не си мърдай главата, само с очи.
Назад и напред.
- Лесна работа. - Добре, продължавай.
Назад и напред.
А сега се върни назад в спомените си.
Към първите неща, които помниш от съвсем малък.
Пробвай да се сетиш за силно чувство.
Може да е гняв или страх.
Мислиш ли за нещо? Добре.
Така.
Сега искам да си го представиш наум.
Представи си, че си там.
Мисли за това какво виждаш, чуваш и изпитваш.
Ноа?
Сега го нарисувай.
Покажи ми какво виждаш.
Браво, Ноа.
Продължавай.
Аз го нараних.
Той е добре. Спомняш ли си защо му посегна?
- Нещо ми става. - Какво?
Ноа?
Студено.
Спокойно.
Така.
Спокойно.
Добре.
Значи имаме пренос, мимикрия и селективен мутизъм.
Плюс пристъпи на агресия, свързани със ситуационна амнезия.
- И необяснимо владеене на втори език. - Добре.
Проверих препратените пациенти и консултациите за последните шест години.
Не си имал професионален досег с това дете.
Да сте се засекли другаде?
Да, на сбирката за пенсионери и деца от градината.
- Би било купон. Пюренца за всички. - Да.
- Видяха ли ти раната? - Аз съм лекар, сам се прегледах.
Сигурна съм.
Залавям се за работа.
Я чакай малко.
Проучи това.
- Виж къде се намира. - Ще се опитам.
А кой е Б.У.?
- Не знам. - Свързан ли е със случая?
Наистина не знам.
Здрасти.
- Все пак успя. - Извинявай, че се забавих. Имах работа.
- Здравей. - Здрасти.
- Доведе ли баба? - Не, миличка.
Баба почина, нали знаеш? Няма как да дойде с дядо ти.
Тя е на небето и ни гледа от там.
- Софи, донесох ти монети. - Благодаря.
До после.
"Тя е на небето и ни гледа от там."
Направо да й беше казала, че баба й сега е еднорог.
Твоето обяснение навремето по-добро ли беше?
"Смъртта е да ти свършат батериите, но да не можеш да ги смениш."
Не съм го казвал, но и да съм, си научила нещо.
През цялото си детство научавах неща.
Толкова ли назад ще се връщаме? Предвидил съм само час за вечерята.
Шега колко си зает! Много смешно.
- Още ли си ми ядосана? - Защо ли?
Не бях разбрал, че съм без батерия.
Опитвам се да се извиня.
Най-сетне! Толкова ли беше трудно? Приемам извинението ти.
- И пая. - Ябълков е.
Дано.
- Сю Ан каза, че си готов да продаваш. - Не, казах й да говори с теб.
- Вече почнах да ти търся ново жилище. - Да не избързваме, а?
Имотният пазар е непредвидим. Може да отнеме време.
Извинявай, отивам да пусна една вода.
Ето го и еднорога.
Няма ли да престанеш?
Татко?
Кой да престане? С кого говориш?
Не подслушвах. Случайно чух, че си говориш сам.
- Не си говорех сам. - А с кого?
Това имам предвид. Умишлено потискаш чувствата си.
- Всички се справяме посвоему с това. - Така ли? Или гледаш да не го мислиш.
Не искам да ме дебнеш на всяка крачка
и да ме караш да се чувствам като изкуфял дядка.
Аз пък не искам да се правиш, че това не се е случило.
Случи се! Тя си отиде и няма да се върне.
- Мамо. - Софи.
- Това за кого е? - За баба.
Софи иска да запали свещичка за баба си. Нали може?
Разбира се, защо да не може? Благодаря, миличка.
Не се мъчи, татко.
Знам, че се обвиняваш, но нямаше какво да направиш.
Спри да си вменяваш вина. Моля те!
Заповядай.
Работната ми папка.
Нищо, аз ще ги събера.
- Той намушква лошото нещо на врата му. - Не намушква...
Виждаш ли?
- Боже. - Татко?
- Трябва да вървя. - Какво става?
- Той е добре. - Как така? Какво е станало?
- За малко да се удави. - Какво?
- Вие къде бяхте? - Тъкмо застъпвах.
- Къде е намерил вода? - Чаша на шкафчето.
Какво? Не може да се удави в чаша.
Не знам какво да кажа. Дробовете му бяха пълни с вода.
Това е детска психиатрия. Как ще се удави в леглото си?
- Ела с мен и се успокой вече. - Това е недопустимо.
Знам, но се случи.
- Вече ще е под постоянно наблюдение. - Още работя с него.
Води се опит за самоубийство. Трябва да е под охрана.
- Утре го местят. - Не, ще го взема у нас.
Знаеш, че не може.
Тук не е безопасно за него. Няма да допусна да му се случи нещо.
Няма да го оставя да умре.
Илай, съжалявам за жена ти. Сигурно ти е трудно.
Надявах се работата да те разсее. Мислех, че си готов, но съм сгрешила.
- Гейл, моля те. - В момента не си на себе си.
Искам да видя пациента си.
Д-р Уебстър да се яви в приемната.
Ноа?
Ноа, знам, че не си искал да нараниш другото дете.
Опитвал си се да го предпазиш от нещото около врата му, нали?
Какво е това нещо?
Знам, че си уплашен.
Може би си преживял нещо страшно.
Някой нарани ли те? Можеш да ми кажеш.
- И няма да се ядосаш? - Няма, обещавам.
Кой те нарани?
Ти.
Обвиниха ме, че не съм на себе си.
А вярно ли е?
Може би. Преди мислех, че имам отговор за всичко.
Но сега...
Вече ми се струва, че нищо не знам.
Можеш ли да определиш кога настъпи промяната?
Естествено.
Когато умря жена ми.
Добре, да поговорим за това.
Беше обикновен ден.
От доста време боледуваше.
От рак.
Но се бореше. Разбрахме се, че ще се борим заедно.
Беше в добро настроение.
Реших да изляза.
Чакай.
Излизаш ли?
Няма да се бавя. Ще ти взема китайско.
Супа с яйце. Само това не й омръзваше.
Отидох до басейна.
После до г-н Чан.
И се прибрах.
Нямаше ме най-много час, час и половина.
Прибрах се.
Лин?
Тя не отговори.
Отначало реших, че не е тя. Така де, знаех.
Но имах чувството, че не е тя.
Това се случи.
Излязох, върнах се и нея вече я нямаше.
Какво?
Има ли още нещо?
Не.
Това беше.
Нима?
Ще тръгвам.
- Илай, това е важно. - Тръгвам.
- Чакай. - Бях безсилен, тя се самоуби.
Лъжец.
Превод на субтитрите Северина Цанкова