Es to vairs nevaru izturēt.
Nolādēts.
Puika runā gluži kā tu.
Jā, es to apzinos.
Tātad viņš ir nelīdzsvarots, nikns, ģeniāls mākslinieks, kurš runā holandiski
un perfekti atdarina Īlaju.
Kas vēl? Vai viņš jau nogriezis ausi?
Kā tu domā, kas īsti notiek?
Velns, man nav ne jausmas.
Nezinu. Varbūt es roku pārāk dziļi.
Tomēr šķiet, ka kaut ko neuztveru.
Kaut kādu vēsti. Viņš izturas tā, it kā mani pazītu,
it kā par mani kaut ko zinātu.
Protams.
Piemēram, vēsti no Linnas.
- Es nedomāju to. - Kāpēc ne?
Tava sieva ir mirusi, loģiski, ka tu meklē
- kādu vēsti no viņas. - Šie gadījumi nav saistīti.
Šis bērns ir ļoti slims,
un es notiekošajam meklēju zinātnisku izskaidrojumu, Džekson.
Vismaz kaut kādu faktisku pamatojumu.
Ne visam ir faktisks pamatojums.
Pietiktu ar kaut ko reālu.
Linna bieži teica, ka tavs aklums ir gan tava stiprā puse,
gan tava lielākā vājība.
Kad?
Kas kad?
Kad viņa par mani tā teica?
Pastāvīgi, vecīt.
Pastāvīgi.
Ko?
- Klau, paklausies... - Nekāda sakara ar tevi.
Man tikai viņas ellīgi trūkst.
Es zinu.
Lerij!
Kas ir, puika?
Labi, iekārtosim jūs abus ar lācīti uz čuču.
Tu labi jūties?
Ak debestiņ!
Tu trīci.
Nekas. Viss būs labi. Jā?
Izgulies labi, tiksimies rīt no rīta.
Kāpēc man vajadzēja tās pārbaudes?
Lai pārliecinātos, ka tu esi vesels, un tu esi.
Mums tikai šis tas jānoskaidro, un mēs noskaidrosim.
Klau, vai gribi, lai es tev vēl padziedu?
Nāc nu! Samīļosimies.
Lūk, tā. Lūk, tā.
Tu esi mana saulīte
Mana vienīgā saulīte
Tu mani iepriecini Kad debesis mākoņi sedz
Tu nevari pat iedomāties Cik ļoti tevi mīlu
Lūdzu, neatņemiet saulīti manu
EMOCIONĀLAIS STĀVOKLIS: NOAM NOVĒROTA
TRAUKSME, BAILES UN EMOCIJU REGULĀCIJAS TRAUCĒJUMI.
NOA
SELEKTĪVS MĒMUMS VARDARBĪBA - FOBIJAS - ŠAUSMAS
PTST?
BRĪNUMBĒRNS - MĀKSLINIEKA SPĒJAS
SĀKOTNĒJĀ DIAGNOZE - DIT DISOCIATĪVIE IDENTITĀTES TRAUCĒJUMI
Man šķiet, ka es piedzīvoju kaut kādu ekstrēmu pārnesi un pretpārnesi.
It kā tas iesūktos manos sapņos.
- Tu slikti guli. - Tu nesaproti, ko cenšos pateikt.
Tu centies pateikt, ka Noas gadījums ir ārkārtējs.
Unikāls rēbuss, kas jāatrisina.
Man gan šķita, ka tu esi pensijā.
Iepriekšējā reizē tu šeit runāji par iešanu pensijā.
Tā ir.
Es nododu savas lietas citiem.
Pabeigšu tikai šo pēdējo, un tad es aizeju.
Kā banku aplaupītājs.
- Pēdējais lielais ķēriens. - Jā.
Pēdējais mēģinājums.
Vai tad, kad pārnese starp ārstu un pacientu ir tik liela,
nav pieņemts nodot pacientu kādam citam?
Nu, jā. Parasti ir.
Bet šis gadījums ir unikāls,
un, manuprāt, tā būtu nolaidība, ja es neturpinātu.
Skaidrs.
Vai arī tavs prāts cenšas
padarīt šo šķietami unikālo gadījumu daudz unikālāku, nekā tas patiesībā ir,
lai tu joprojām varētu nepieņemt patiesību.
Kādu patiesību es nepieņemu?
Joks.
Īlaj, es tiešām gribu tev palīdzēt.
Bet, lai es to varētu, tev agri vai vēlu būs jāsāk ar mani runāt par Linnu.
Es zinu.
Zinu, tikai...
Man tikai vajag vairāk laika.
Labi. Kam tev vajag laiku?
Laiku, lai saprastu, kā izskaidrot...
Ko izskaidrot?
Ko tu centies pateikt?
Lūdzu.
Ļoti labi.
Klausies, es tev šodien gribētu piedāvāt spēli.
Tā nebūs dusmu spēle, klučus nevajadzēs. Es apsolu.
Īstenībā tev vispār nekas nebūs jādara.
Tikai ar acīm seko manam pirkstam šurpu turpu.
Galvu negrozi, tikai acis.
Šurpu turpu.
Tas ir viegli.
Lieliski. Turpini!
Šurpu turpu.
Tagad iedomājies savas senākās atmiņas.
Vissenākās, ko tu atceries. Atgriezies laikā, kad biji pavisam maziņš...
un mēģini atcerēties kādu izjūtu, ļoti stipru izjūtu.
Varbūt dusmas, varbūt bailes.
Vai tu par to domā?
Labi.
Tātad.
Tagad sīki iztēlojies to prātā.
Un iedomājies, ka tu esi tur.
Padomā, ko tu redzi, ko dzirdi, ko jūti.
Noa!
Zīmē to, Noa!
Zīmē, ko tu redzi! Parādi man!
Labi, Noa!
Zīmē, Noa!
Es izdarīju viņam pāri.
Bet viņš ir vesels.
Vai atceries, kāpēc tu tā darīji?
- Ar mani nav labi. - Kas tieši?
Noa!
Auksti.
Nekas. Viss kārtībā.
Labi.
Viss kārtībā.
Nu tā.
Skaidrs, tātad pārnese,
nošķirta atdarināšana un selektīvs mēmums.
Kā arī agresijas epizodes, kas saistītas ar situatīvo amnēziju.
Un neizskaidrotas spējas runāt svešvalodā.
Labi.
Es pārbaudīju sešu gadu laikā nosūtītos un konsultētos pacientus
un neatradu,
ka jūs būtu saticis šo puiku savā profesionālajā darbībā.
Nezinu. Varbūt esat tikušies ārpus darba?
Kā tad. Pensionāru un bērndārznieku ballītē.
Tas būtu jautri.
Bērnu pārtika visiem?
Jā.
Jums vajadzētu to kādam parādīt.
Esmu ārsts, pats apskatīju.
Nešaubos.
Ķeršos pie rakstīšanas.
Pagaidi!
Papēti šo. Pamēģini noskaidrot, kur atrodas.
Jā, varu mēģināt.
Kas ir B. V.?
Nezinu.
Saistīts ar šo lietu?
Es tiešām nezinu.
Sveika!
Tomēr atnāci.
Jā. Piedod, ka kavēju. Darbs.
- Čau! - Čau!
Vecmammu atvedi?
Nē, mīlulīt.
Vecmamma ir mirusi.
Atceries?
Tāpēc viņa nevar atbraukt viņam līdzi.
Bet viņa ir debesīs un mums visapkārt.
Sofij! Re, ko es tev atvedu.
Monētas.
Paldies.
Drīz tiksimies.
"Vecmamma ir debesīs un mums visapkārt."
Kāpēc neteici, ka vecmamma pārvērtās par burvju vienradzi?
Ko tu gribēji, lai es saku, tēt?
Darīt tāpat kā tu, kad nomira mana vecmamma,
un salīdzināt nāvi ar tukšām baterijām,
kuras nevar apmainīt?
Es tā neteicu.
Aizstāvot sevi, teikšu, ka tas bija izglītojoši.
Visa mana bērnība bija izglītojoša.
Tiešām? Celsim augšā tik senu pagātni?
Jo es šīm vakariņām esmu ieplānojis tikai stundu.
Joks par plānošanu.
Pārsmieties var.
Tu joprojām uz mani dusmojies.
Nez, kāpēc lai es dusmotos uz tevi?
Es jau teicu, ka telefons izlādējās,
es nepamanīju, un tas bija...
Es cenšos pateikt, ka atvainojos.
Nu re. Vai tiešām bija tik grūti?
Es tavu atvainošanos pieņemu.
- Un tavu pīrāgu arī. - Ar āboliem.
Es ceru.
Sjū Ena teica, ka tu esot gatavs pārdot māju.
Nē. Es viņai teicu, lai zvana tev.
Forši. Zini, es jau papētīju variantus, kur tu varētu dzīvot.
Nepārsteigsimies, labi?
Nekustamā īpašuma tirgus ir neparedzams, tāpēc tas varētu aizņemt laiku.
Tagad atvaino, aiziešu tur, kur ķeizars kājām iet.
Te nu es esmu kā burvju vienradzis.
Tu varētu izbeigt?
Tēt!
Ko izbeigt? Ar ko tu sarunājies?
Es tevi neizspiegoju.
Tikai nejauši dzirdēju, ka tu sarunājies ar sevi.
Es nesarunājos ar sevi.
Ar ko tad tu runāji?
Redzi? Tieši par to es runāju.
Man šķiet, ka tu aizturi visas šīs izjūtas.
Mēs visi to risinām katrs citādi.
Tiešām? Man šķiet, ka tu to nemaz nerisini.
Zini, ko man nevajag?
Man nevajag, ka tu izokšķerē katru manu soli.
It kā es būtu senils plānprātiņš, kuram pilnīgi aizbraucis jumts.
Zini, ko nevajag man?
Ka tu izliecies, it kā tas nebūtu noticis.
Tas notika, skaidrs? Viņas vairs nav, un viņa neatgriezīsies.
Mammu!
Hei, Sofij!
- Kam tā? - Omei.
Sofija pirmīt jautāja, vai drīkst aizdegt omei sveci.
Vai drīkst?
Protams, drīkst. Kāpēc lai nedrīkstētu?
Paldies, mīlulīt.
Nekas, tēt.
Es zinu, ka tu vaino sevi,
bet tu neko nebūtu varējis darīt.
Vienkārši piedod sev.
Lūdzu.
- Ta-dā! Hei! - Jē!
Lūdzu.
Tas ir mans darbs.
Jā.
Nekas. Es savākšu.
Viņš dur sliktajam, kas viņam ir kaklā.
Nē, viņš ned...
Redzi?
Ak dievs.
Tēt?
- Man jāiet. - Kas noticis?
Man jāiet.
- Nekas. Viņam nekas nekaiš. - Ko?
Kas notika?
Šķiet, viņš gandrīz noslīcis.
Ko?
- Kur bijāt jūs? - Mēs tieši mainījāmies.
Un viņš nokļuva pie ūdens? Kur?
Uz naktsskapīša bija glāze.
Velns, ko jūs melšat?
Nevar noslīcināties ūdens glāzē.
Nezinu, ko lai saka. Plaušas bija pilnas ar ūdeni.
Šī ir bērnu psihiatrijas nodaļa. Bērns nedrīkst savā gultā gandrīz noslīkt.
Labi. Nāc līdzi!
- Tev jānomierinās. - Tas nedrīkstēja notikt.
Zinu, bet notika.
Viņu pārvietos. Uz ilgtermiņa akūto pacientu nodaļu.
Pagaidi. Es vēl ar viņu strādāju.
To uzskata par pašnāvības mēģinājumu.
Tu zini, ko tas nozīmē.
Viņš jāpārceļ uz drošāku nodaļu.
- Tas notiks rīt. - Nē. Es viņu ņemšu pie sevis.
Tu zini, ka tā nedrīkst.
Viņam te nav droši.
Es nepieļaušu, ka ar viņu kas notiek.
Es neļaušu viņam nomirt.
Īlaj, es jūtu līdzi par tavu sievu.
Nespēju iedomāties, kā tu juties.
Man šķita, ka darbs palīdzēs novērst domas.
Šķita, ka esi gatavs, bet es kļūdījos.
- Geila, lūdzu... - Nē, tu neesi tāds kā vienmēr, Īlaj.
Es gribu apraudzīt savu pacientu.
Dr. Vebster, uz uzņemšanu!
Noa!
Noa, es zinu, ka tu negribēji darīt pāri tam zēnam.
Tu centies viņu aizsargāt, vai ne?
No tā, kas bija viņam ap kaklu.
Kas tas ir?
Zinu, ka esi nobijies,
un domāju, ka varbūt ar tevi atgadījās kas briesmīgs.
Vai kāds darīja tev pāri?
Tu drīksti man izstāstīt.
Tu nedusmosies?
Nē, goda vārds.
Kas tev nodarīja pāri?
Tu.
Man pārmet, ka es neesot tāds kā vienmēr.
Vai tu domā, ka tā tiešām ir? Ka tu neesi tāds kā vienmēr.
Varbūt.
Agrāk es domāju, ka zinu visas atbildes, saproti?
Bet tagad...
Tagad man šķiet, ka es neko vairs nezinu.
Vai tu zini, tieši kurā brīdī šīs izjūtas mainījās?
Jā, protams.
Todien, kad nomira mana sieva.
Skaidrs.
Parunāsim par to.
Tā bija parasta diena.
Viņa jau kādu laiku slimoja.
Vēzis.
Bet viņa cīnījās.
Mēs bijām sarunājuši, ka cīnīsimies kopā.
Viņa jutās moža, tāpēc...
es nolēmu iziet no mājas.
Pagaidi!
Tu aizej?
Drīz atgriezīšos. Atnesīšu tev ķīniešu ēdienu.
Olu ziedu zupu.
To viņa ēda vienmēr.
Tā nu es aizgāju uz baseinu...
Pēc tam uz bistro Mr. Chang's.
Tad atgriezos mājās.
Es nebiju prom ilgi. Stundu, varbūt pusotru stundu.
Esmu mājās!
Linna!
Viņa neatsaucās.
Sākumā domāju, ka tā nav viņa.
Es zināju, ka tā ir viņa,
bet šķita, ka tas ir cits cilvēks.
Tā tas notika.
Es izgāju, atgriezos mājās, un viņas vairs nebija.
Ko?
Vai tu man gribēji izstāstīt vēl kaut ko?
Nē.
Tas ir viss.
Droši zini?
Man jāiet.
- Nē, pagaidi! Šis darbs ir svarīgs. - Nē. Man jāiet.
- Nē. Pagaidi! - Tu nesaproti.
Es neko nevarēju darīt. Viņa nonāvējās.
Melis.
Tulkojusi Dace Andžāne