Червеи. Извади ги!
Не, не, не.
- Какво си направил? - Какво направи?
- Червеи! Извади ги. - "Червеи" ли каза?
- В мен са. - Какво си направил?
- Скъпи? - Извади ги!
Може ли да помоля за малко тишина?
Д-р Адлър.
Искате ли вие да обясните какво точно стана?
Червеи!
Добре.
Пациентът ми получи пристъп
на тежко конверсионно разстройство,
понеже беше убеден,
че зад окото си има червей.
Затова аз адресирах заблудата му.
Като му срязахте челото?
Давам си сметка, че е малко крайно.
Но подейства.
Боже.
Изглежда, че да. После и другите деца бързо се подобриха.
При масова истерия излекува ли се нулевият пациент,
често и другите се повлияват бързо.
Но можем ли да докажем, че е заради това?
Нищо не оправдава стореното. Не е знаел ще подейства ли.
Червеи!
- "Червеи" ли каза? - Те са в мен. Помогни ми.
Илай?
Та ти гориш.
Не се грижиш за себе си, Илай.
Лекарите са най-лошите пациенти. Сега се връщам.
- Добре съм, но този случай и това дете… - Стига.
- Наложи се да му направят шест шева. - Разбрах.
- Знаеш, че това не бива да се повтаря. - Да, но подейства.
Ще се опитам да овладея положението, но не те искам тук.
- Какво? - Лекувай си инфекцията.
- Джейн, той… - Ноа е стабилизиран.
Трябва ми време да оправя нещата.
Днес да те няма.
Прибери се.
Може ли? Искам да говоря с вас.
- Спокойно, Ноа е стабилизиран. - Засега, а после какво?
Това, че постъпката ви случайно оправи нещата,
не ви оправдава, да знаете!
Доколкото разбрах, още сте му лекар.
Опитвам се да ви вярвам. Момчето наистина има нужда от помощ.
Но искам да знам, че не действате както дойде.
Моля ви, кажете ми, че имате план.
Имам план.
Мислил си, че вадиш червей и за момент наистина си го видял?
Да, сякаш споделяхме халюцинацията.
Звучи като тежка форма на пренос-контрапренос.
Да, но защо сработи? Искам да проучиш този Бенджамин.
- Кой? - Бенджамин Уокър, бившият на Лин.
Починал е в болница "Св. Бенедикт" през 1978 г.
Подозирах свръхдоза, но няма заключение. Заеми се спешно.
Звучиш все по-откачено.
Клио, действай - важно е. Благодаря ти.
Мамка му.
Донесох ти Ели.
Кой иска гушки?
Взех и Батман.
Миличък, какво става?
Как се е влошил?
Не знам. Вече не е парализиран, слава богу.
Но е дало отражение. Той все повече къса с реалността.
Може скоро да се освободи легло в дом за постоянна грижа в Итака.
Дениз, ако не видим подобрение, трябва да обсъдим дългосрочно решение.
Стига, нали беше въпрос на време да си дойде у дома?
Може да остане под постоянна грижа там.
Болницата не е дом, Гейл. Не можем да му причиним това.
Знам какво е да си странното хлапе, което никой не иска.
Аз му обещах истински дом. Не мога да се отметна.
Знам, че ти е трудно.
- Дали? - Знам, наистина.
Но трябва да мислим за доброто на Ноа.
- Какво става тук? - Оправям ваната.
- Харесвам ретро моделите. - Как влезе?
Илай, каква изненада!
Ланс, ще помогнеш ли в трапезарията?
Може ли? Това е под наем.
Сю Ан, погледни. Какво става?
Подготвяме къщата за оглед и не ни е лесно.
Картините скриват къде е текло, но подът е зле.
Денят беше ужасен и имам още работа.
Моментът никога не е подходящ. Раздялата с миналото е трудна.
Като стана дума, къщата е с особена история.
Дали за всеки случай да не я пречистим?
Ти сериозно ли? И такова нещо ли съществува?
- Да, много е модерно. - Мили боже.
- Стига, Сю Ан, това пък какво е? - Права беше, с щори е по-шик.
Изчезни.
Спокойно, шегува се.
- Напротив, изчезни. - Тръгвай.
Подготвяме продажбата, Илай.
БЕНДЖАМИН УОКЪР
Трябва ни достъп и до кабинета долу. Някое гадже ли криеш?
- Там работя, Сю Ан. - Илай, стига, трябват и забавления.
Да, Барбара каза, че ще карате кънки със Софи.
Нямам време за кънки!
Сю Ан, отивам в кабинета си. Разкарай тези хора, говоря сериозно.
Те са в мен. Помогни ми. Извади ги.
- Скъпи, какво да извадя? - Червеите!
"Червеи" ли каза?
Червеи! Извади ги!
- Не! Не, не… - Бен.
Не, не, не.
Спокойно, всичко ще бъде наред. Това е просто сън.
Съжалявам, Лин. Искам това да спре.
- Знам, скъпи. - Съжалявам.
- Искам да ти помогна. Обичам те. - И аз те обичам, Лин.
- Татко, какво правиш? - Слушам една касета, която…
От един час те чакаме да ходим на кънки.
Мили боже!
- Какво е това, за бога? - Случаят, по който работя.
Разкарай го. Защо постоянно саботираш продажбата?
- Не я саботирам. - Хайде, Софи чака отвън.
Моето единствено слънчице.
Радваш ме, когато небето се смрачи.
Не знаеш колко много…
Моля ви, не ми вземайте слънчицето.
Дядо, виж.
КЛИО, ОТКРИ ЛИ НЕЩО?
Съжалявам, Лин. Искам това да спре.
Знам, скъпи. Всичко ще бъде наред.
Искам да ти помогна. Обичам те.
- Татко, пропускаш. На теб се фука. - Извинявай.
Майка ти да е споменавала свое старо гадже на име Бенджамин?
- Този, който е починал ли? - Да.
Бегло. Защо питаш?
- Какво точно ти е казвала за него? - Знам ли.
Било е доста травмиращо.
Но ти си бил там, нали?
- Добре, остави. - Не, какво има?
Чудя се…
Дали е била щастлива с мен?
Естествено, що за въпрос?
- Дядо, идваш ли? - Софи, говорим. Изчакай.
- Не, идвам. - Татко, стой.
Дойдохме да се пързаляме и да се забавляваме, нали?
- Да. - Сега идвам.
Знаеш ли какво си мислех? Може да освежим стаята ти, а?
В черно и жълто, цветовете на Батман.
Нови пердета.
Нови чаршафи.
Миличък, добре ли си?
Ноа?
Какво има, миличък?
Какво става?
Какво ти е?
Остави ги да ти помогнат.
Моля те, скъпи.
Остави ги да ти помогнат.
Ти си Лин, нали? Изчакай ме отвън, всичко ще бъде наред.
Добре.
Спокойно, ще ти помогнем.
Здравей, Бенджамин е добре. Дадохме му успокоителни.
- Не знам какво става. - Добре си направила, че го доведе.
- Какво точно се случи? - Пътувахме извън града.
Той искаше да снима някаква селска къща.
И тогава му стана нещо.
- А тъкмо се беше оправил. - Имал е проблеми и преди ли?
Мъчат го някакви страхове и постоянно се тъпче с лекарства.
- Но от известно време беше чист. - Добре.
Спокойно.
Три дълбоки вдишвания. С мен, три.
Две.
Едно.
Така.
Тук е в сигурни ръце. Всичко ще бъде наред, обещавам.
Благодаря.
- Много си грациозен. - Моля ти се.
- Май ти дойде нанагорно. - Не, само се задъхах.
Знаеш ли, мама казваше, че е съдба.
Кое е съдба?
Ами как сте се запознали.
Случилото се с Бенджамин е било ужасно, но така е срещнала теб.
И от първия миг е имала чувството, че те познава.
И то отдавна.
Ти беше любовта на живота й.
И тя - на моя.
ИЗЛЕЗ ДА ТИ ПОКАЖА НЕЩО!
- Ще тръгвам. - Как така?
- Къде отиваш? - Имам работа.
Прегърни Софи от мен. Чао!
Не ходи в къщата!
В болничните архиви от 1977 г. за роднина е вписана Фран Уокър, майка му.
Не знам дали още е на този адрес, ако въобще е жива.
- Как се сдоби с това? - Да кажем, че го взех назаем.
Какво правиш?
Ноа и Бенджамин са свързани. Трябва да разбера как.
Нали няма да идеш там?
Може да са роднини и Ноа да ги е чувал да говорят за Бенджамин.
Така е развил същите страхове и е проговорил нидерландски ли?
Благодаря ти. Ще се видим в офиса.
Виж ме, като ранено птиче съм.
Не е истински гипс, но пак можем да го подписваме.
И да му лепим стикери. Какво ще кажеш?
Ноа, подхлъзнах се. Нищо не е станало.
МАХАЙ СЕ!
Ноа.
- Миличък… - Трябва да се махнеш.
Ехо?
- Какво? - Здравейте, аз съм д-р Илай Адлър.
- Не, благодаря. - Чакайте!
Търся някой от сем. Уокър, ако още живее тук.
- Защо? - Моля ви.
Искам да говорим за Бенджамин.
Познавали сте брат ми?
Здравейте, идвам при д-р Адлър. Той тук ли е?
Аз съм приемната майка на Ноа.
Привет, аз съм асистентката му. Него в момента го няма.
А знаете ли къде е?
Не, какво става? Аз мога ли да помогна?
Бихте ли му предали, че спешно трябва да говоря с него?
Може да ми вземат Ноа и не знам как да…
Какво е това?
Проучвания на д-р Адлър. Ще му кажа, че сте идвали.
Какво е това?
Цялото ли е за Ноа?
Защо ми трябваше да идвам?
Най-добре говорете с д-р Адлър.
Дали? Сряза челото на детето ми, защото вътре уж имало червей,
и е най-добре да говоря с него?
Това е лудост.
Какви си ги въобразява докторът? Това как помага на Ноа?
Просто…
- Искате ли да му звънна? - Не, оставете.
Няма нужда да говорим, благодаря.
Щом сте познавали брат ми, знаете, че почина отдавна.
- Ако ви дължи пари, сте прецакан. - Не идвам по такъв въпрос.
Работя в "Св. Бенедикт".
Проучвам семейната история на пациент, за да определя лечението му.
И изникна името на Бенджамин.
Няма други роднини освен мен.
- Нали уж сте го познавали? - Да, но не много добре.
Бях…
Бях дежурен в психиатрията, като го докараха онази нощ.
Не, моля ви. Недейте.
Нямаше как да го спасим.
Много съжалявам.
Няма защо.
Не бяхме говорили от години. Той направи своя избор, аз - моя.
В картона му пишеше, че е имал халюцинации и е сънувал кошмари.
Знаете ли нещо за това?
Като малък имаше кошмари.
Будеше цялата къща. Казваше, че нещо го преследвало.
- Знаел ли е какво? - Не ми е казвал.
Беше проблемен, какво да ви кажа.
Виждате ли тези? Като дете събирах бейзболни карти.
Татко ми ги носеше. Имах стотици.
Един ден Бен дошъл, когато нашите ги нямало.
Хванали го да се друса и го изхвърлили.
По-късно той се върна да се видим и прекарахме целия ден заедно.
Ядохме бонбони, слушахме музика - както правят нормалните братя.
Отидох да взема безалкохолно от хладилника,
а като се върнах, Бен го нямаше, картите ми - също.
После го изхвърлих от живота си.
Кой харесва хора, на които не може да се разчита?
Този ваш пациент
по-добре да не му е роднина, честно ви казвам.
Някой в семейството ви говореше ли нидерландски?
- Нидерландски? Шегувате ли се? - Извинете.
Гладна ли си? Имаме автомат.
- Д-р Адлър, елате. - Идвам.
Какво му дадохте?
- Нищо, носил си е. - Няма пулс.
- И не диша. - Отстранете се!
Мамка му!
Хайде, Бенджамин. Дишай.
Хайде.
Ехо?
Човече, добре ли си?
Човече, добре ли си? Какво става?
Превод на субтитрите Северина Цанкова