Илай.
Какво направи?
Излизаш ли?
Не мога повече.
Лъжец.
Чук-чук.
Добро утро. Остави го, Чарли.
Трябваше да попиташ: "Кой е?".
Ти си Линда, нали?
Това е недоразумение. Не трябва да съм тук.
Имах инфекция, която причини временна фебрилна психоза.
- Вече съм добре. - Докторът ей сега идва, Илай.
Аз съм докторът. Стига, Линда, познаваш ме.
Ще се погрижим за теб. Ето ти закуската.
Имам пациент, който се мъчи. Трябва да му помогна.
- Обсъди го с доктора. - Добре тогава.
Сам ще се изпиша.
ДОСТЪП С КАРТА
Някой ще ми отвори ли?
- Илай, иди си в стаята. - Д-р Адлър. И искам достъп до телефона.
И аз искам да звънна по телефона.
- Това е недоразумение. Не съм за тук. - Не сме за тук.
Да се успокоим. Вървете си по стаите.
Какво те мъчи, миличък? Просто ми кажи, моля те.
Илай.
Добро утро, Илай.
Джейн! Слава богу.
Искаме да се уверим, че не е по-сериозно.
И незначително мозъчно кървене може да предизвика психоза.
Няма нужда да чакам изследванията в психиатрията.
Временно е, докато преценим какво става.
Извадил си късмет, че Клио е настояла да те докарат тук.
Другаде можеше да те приберат дългосрочно.
Какво въобще си търсил в тази къща?
Мисля, че от там тръгва травмата на Ноа.
- Реших да ида лично и да… - Само се чуй! Вече не си обективен, Илай.
- Нормално е да ме е грижа за пациент. - Вече не ти е пациент.
Само аз съм навътре в проблема му.
Да се изкарваш свързан с пациента, е делюзия.
Оправдание да не се занимаваш със ставащото в твоя живот.
Днес местят Ноа в Итака. Ще е в добри ръце.
Ще е под номер и на легло. Ще го превърнат в зеленчук.
Умолявам те, не го прави, Джейн. Още не е късно.
Късно е, тръгва в 16 ч.
Какво направи?
Лъжец.
- Дениз, лекарите дойдоха. - Слава богу.
Ноа, отиваш в Итака, там ще имаш нови приятели.
Извинете, къде е д-р Уилкинсън?
- Тя е при друг пациент. - Супер.
Вижте, той не е добре. Трепери, устните му са сини.
- Има… - Спокойно.
Ще го прегледам, преди да го транспортираме.
Какво ще кажеш, Ноа?
Боже.
Д-р Уилкинсън ви чака за терапия в зала А.
- Джеймс, остави, мога и сам. - Стойте, докторе.
- Така ми наредиха. - Знам пътя.
Това е моето отделение.
Здрасти, аз…
Ти ли ги извика?
- Да поговорим за психичното ти състояние. - Нищо ми няма.
Добре че си тук, Барбара. Подпиши и да си ходя.
Татко, не съм тук да те водя у дома. Притеснявам се за теб.
- Нямам думи! - Татко.
Седни, Илай. На всички тук ни пука за теб.
Разбирам, че сте се притеснили, но съм дипломиран психиатър
и най-отговорно твърдя, че не съм опасен за себе си и околните.
Не ми е тук мястото!
Вижте ме, нищо ми няма.
Не е така. Помниш ли какво стана?
Нищо особено. Престарах се с чистенето на инфекцията.
Клио каза, че си бил неадекватен.
Парамедиците са извикали полиция, за да те качат в линейката.
Много си я уплашил.
Всичко беше в кръв и ти крещеше. Помислих, че ще хукнеш между колите.
Съжалявам, д-р Адлър, не знаех какво друго да направя.
Добре, вижте сега. Боже!
Пренебрегнах проблема си и ръката ми се инфектира.
Няма да се повтори.
Но антибиотичното лечение приключи, чувствам се супер
и няма причина да ме държите тук - психически здрав съм.
Казал си, че си убил мама.
- Какво? - Така е казал, нали, Клио?
Какви ги говориш?
Добре, Барбара.
- Да го обсъдим насаме вкъщи. - Не, защо си го казал?
Казах го, защото е вярно.
Не беше успяла да се самоубие, когато я намерих.
Нали каза, че си я намерил мъртва? Мислех, че е умряла мирно.
Излъгах, не умря мирно. Даже напротив.
Беше между живота и смъртта.
Какво трябваше да направя? Молеше ме да не я оставям.
Умоляваше ме да остана и да й помогна.
- Как? - Недей.
- Как й помогна? Кажи ми. - Не.
Моля те.
С двете си ръце.
Барбара, не си тръгвай.
Барбара, моля те, не си тръгвай.
Аритмия. Може затова да му е студено.
Викнете д-р Уилкинсън.
Да му дадем два халоперидола и ще е на система…
Тресе го и сърдечният му ритъм не е наред. Защо е това успокоително?
Вчера му дадоха халоперидол и…
Ще го стабилизираме за местенето. При нас ще го изследваме.
Какво става? Ноа.
Отменям прехвърлянето.
- Моля? - Казах, че отменям прехвърлянето.
Добри новини, Илай. ЯМР излезе чист.
Знам, че бързаш да си ходиш, но искам да направим още изследвания.
Може би си права, Джейн.
Може би се самозаблуждавам.
Илай, ситуацията с Лин наистина е била невъзможен избор.
Подобна травма може да замъгли преценката на всеки.
Може ли да не го обсъждаме повече?
Д-р Уилкинсън, викат ви в педиатрията.
Клио донесе това от линейката. Каза, че ти е важно.
Ще дойда пак.
Те няма да му помогнат. Нямат представа какво му е.
- Никой не знае. - Дениз…
Няма да му правите нищо. Прибираме се вкъщи.
За жалост, вече не решаваш ти. Подписът ти е отказ от правата.
Да, временно, за да получи помощ.
- Дениз, ти вече не си му настойник. - Ами размислих.
Съжалявам, но не става така. Ноа вече е под държавна опека.
ПРОПРАВИ СИ ПЪТ
- За малко, нали? - Да, благодаря.
Д-р Адлър?
Съжалявам. Казаха, че сте тук, но не подозирах, че…
Добре ли сте?
Трябваше ми малко почивка.
Студено ли ви е?
И Ноа го втриса. Тук е топло, а вие двамата треперите.
Защо? Какво става?
Пренос? Масово психогенно заболяване? Не знам.
Добре.
Вижте, допуснах огромна грешка.
Съгласих се да прехвърлят Ноа в Итака.
В безизходица сме, д-р Адлър. Той се нуждае от вас.
- Не знам какво му е. - Но имате теория, нали?
По-скоро подозрение. Това прозвуча откачено.
Нищо, кажете ми. Може то да успее да му помогне.
Подозирам, че Ноа е познавал жена ми.
- И мен. В предишен живот. - Илай.
В предишни животи всъщност.
Може би и жена ми го е усетила,
защото малко преди да умре,
е споделила, че нещата, които рисува, й се присънват.
Но аз не я слушах.
Добре.
А какво според вас се е опитвала да ви каже?
Че преди време на Ноа му се е случило нещо лошо в някаква къща.
И тримата сме били там - аз, Ноа и Лин.
По някакъв начин душите ни са останали свързани във времето
заради стара травма.
Тя е причината Ноа да не се подобрява сега.
Вижте, не знам какво става,
но знам, че има причина това дете да се появи в живота ми.
Разбрах го от първия миг. Д-р Адлър, той се нуждае от нас.
Ще умре, ако не направите нещо, за да му помогнете.
Дениз, дори да ме изпишат, не знам как да му помогна.
Съжалявам.
Ами ако не сте луд?
Ами ако само вие виждате истината?
- Ало? - Софи?
- Здравей, дядо ти е. - Болен ли си?
Мама каза, че затова утре няма да ме вземеш.
- Съжалявам, ще наваксаме. - Баба иска да говори с теб.
- Софи, стига. - Заслушай се и ще я чуеш.
Ало, Софи?
Лин?
- Ало? - Барбара.
Татко.
Исках да ти кажа, че съжалявам. За всичко.
Просто…
Не разбирам защо не си й помогнал по-рано.
В смисъл?
Тя искаше сама да реши кога да си иде.
От една година го повтаряше.
Болките бяха ужасни.
Защо не й помогна по-рано?
Много я обичах.
- Не знаех какво да направя. - Защо просто не изпълни молбата й?
Лекар си, имаш достъп до това, което е искала.
Именно - лекар съм, трябва да спасявам хората.
Но й беше и съпруг.
До последно опитвах, но не успях.
Не знаех как да я спася.
Не можех и просто да я пусна.
Бях като вцепенен.
Била е права.
Тя все повтаряше, че си кон с капаци
и това ти е предимството и недостатъкът.
МЕДИЦИНСКИ ТРАНСПОРТ ИТАКА, НЮ ЙОРК
Тръгва в 16 ч.
В 16 ч.
Чук-чук.
Добре. Кой е?
Хал.
Кой Хал?
Някой на същия хал. Няма ли да ми отвориш?
Илай.
ИЗХОД
Хлапе, ей сега тръгваме.
Защо не е в операционната? Да не губим време.
Подготвен е. Проверяват за увреда на лакътната артерия.
Добре.
Как си, Илай?
Той къде е?
Преди пет минути беше тук.
Вкъщи ли ме водиш?
Да, прибираме се.
Превод на субтитрите Северина Цанкова