Eli.
- Vad har du gjort? - Tänker du gå?
Jag orkar inte längre.
Du ljuger.
Knack, knack.
God morgon. Låt honom vara, Charlie.
Du skulle säga: "Vem där?"
Linda, väl?
Det har blivit ett missförstånd. Jag borde inte vara här.
Jag fick en infektion som orsakade en tillfällig feberpsykos,
men jag mår bra nu.
Läkaren träffar dig snart.
Jag är läkaren. Var inte fånig nu. Du känner mig ju.
Och vi kommer ta god hand om dig. Titta, frukost.
Men jag har en patient som jag måste tillbaka till.
Du får ta det med läkaren.
Okej.
Jag skriver ut mig själv då.
PASSERKORT KRÄVS
Kan nån öppna dörren åt mig?
Eli, tillbaka till ditt rum.
Kalla mig dr Adler. Jag måste ringa nån.
Jag med. Jag vill också ringa nån.
- Hör på. Jag hör inte hemma här. - Vi hör inte hemma här.
Nu lugnar vi ner oss och går tillbaka till våra rum.
Vad är det? Vad säger du?
Prata bara. Prata med mig.
Eli…
God morgon, Eli.
Tack gode gud.
Vi måste bara kolla att det inte är nåt allvarligare.
Till och med en liten hjärnblödning kan utlösa en psykos.
Jag måste inte vara intagen för att ta prover.
Det är bara medan vi reder ut det.
Du hade faktiskt tur. Om Cleo inte hade krävt att du förts hit,
kunde du ha blivit intagen på längre tid nån annanstans.
På tal om, vad gjorde du uppe vid bondgården?
Jag tror den är roten till Noahs trauma.
- Jag tänkte att om jag åker dit själv… - Hör hur du låter.
Du har förlorat all objektivitet.
Det är normalt att bry sig om en patient.
- Han är inte din patient längre. - Jag är den enda som vet vad som pågår.
Den här kopplingen mellan er är bara inbillad.
Den har skapats så att du ska slippa ta itu med ditt liv.
Noah flyttas till Ithaca idag. Han kommer vara i goda händer.
Han blir en kropp i en säng med ett nummer.
De kommer medicinera sönder honom.
Gör inte det här. Det är inte för sent.
Det är det. Han åker vid fyra.
Vad har du gjort?
Du ljuger.
Denise, läkarna är här.
Tack och lov.
Du måste vara Noah. Redo att träffa dina nya vänner?
Förlåt, men var är dr Wilkinson?
- Med en annan patient. - Okej.
Såhär är det: han mår inte bra.
Han är iskall. Hans läppar börjar bli blå…
Oroa dig inte. Vi kan undersöka honom för att se till att han klarar resan.
Hur låter det, Noah?
Hoppsan.
Dr Wilkinson väntar på dig i terapirum A.
James.
- Det är okej. - Lugn nu bara.
- Jag klarar mig. - Läkarens order.
Jag vet vart jag ska. Det är min jävla avdelning.
Hej. Jag…
Ringde du dem?
Vi måste prata om din mentala hälsa.
Jag mår bra.
Det är bra att du är här, för du kan skriva ut mig.
Jag är inte här för att ta hem dig. Jag är orolig för dig.
Skojar du med mig?
Sätt dig.
Alla här inne bryr sig om dig.
Visst. Jag förstår att du är orolig.
Men jag är legitimerad psykiatriker.
Och jag kan försäkra dig om att jag inte är en fara för någon.
Jag borde fanimej inte vara här!
Titta på mig. Jag mår bra.
Pappa, du mår inte bra.
Minns du ens vad som hände?
Ja, det var väl inget märkvärdigt.
Jag tog bara i för mycket när jag putsade såret.
Cleo sa att du pratade osammanhängande.
Sjukvårdarna måste ringa polisen för att få in dig i ambulansen.
Du skrämde henne verkligen.
Det var blod överallt, och du skrek. Trodde du skulle springa ut i trafiken.
Förlåt, men jag visste inte vad jag skulle göra.
Okej. Hör på här. Jistanes.
Jag har inte tagit hand om mig själv och fick en svår infektion i handen.
Jag borde ha vetat bättre,
men jag har fått antibiotika och mår som en prins,
så jag behöver inte vara här.
- Jag är helt frisk. - Du sa att du dödade mamma.
Va?
Han sa det. Eller hur?
Hur kan du säga nåt sånt?
Hör på.
- Vi kan väl prata om det här hemma? - Nej. Varför sa du så?
För att det är sant.
Jag fann henne efter att hon hade försökt ta sitt liv, men hon misslyckades.
Du sa att hon var död när du hittade henne.
Du sa att hon hade funnit frid.
Jag ljög. Hon hade inte funnit frid. Inte ens nära.
Hon levde. Nätt och jämnt.
Vad skulle jag ha gjort? Hon bad mig att inte gå.
Hon bad mig stanna med henne. För att hjälpa henne.
- Hur? - Nej.
Hur hjälpte du henne? Jag måste få veta.
Snälla.
Jag gjorde det med händerna.
Gå inte.
Snälla, gå inte.
Arytmi. Kanske därför han är så kall.
Anropa dr Wilkinson. Vi vill ge honom två haloperidol…
Men han är iskall och hjärtat slår hejvilt.
Hur ska lugnande…
Men de gav honom haloperidol igår…
Han måste bara stabiliseras. Vi tar några prover när vi är framme.
Vad är det som händer? Noah?
Jag ställer in flytten.
- Vad sa du? - Jag ställer in flytten!
Goda nyheter. Din MRI såg bra ut.
Jag vet att du vill härifrån, men jag vill ta några prover till.
Kanske du hade rätt.
Kanske jag bara inbillar mig.
Eli, situationen med Lynn…
Det var ett omöjligt val.
Traumat från det kan enkelt fördunkla nåns omdöme.
Kan vi bara skippa att prata om det?
Dr Wilkinson, du behövs på pediatriska.
Cleo sa att du lämnade det här i ambulansen.
Det var visst viktigt för dig.
Kommer sen.
De kan inte hjälpa Noah.
De vet inte vad som pågår. Ingen vet.
Ingen rör honom. Han åker hem med mig.
Det är inte upp till dig längre. Du har avsagt dig den rätten.
Tillfälligt. Jag var tvungen för att ge honom rätt vård.
Du är inte hans vårdnadshavare längre.
Då ångrar jag mig!
Tyvärr, men det är inte så det funkar.
Noah tillhör staten nu.
Håll det kortfattat.
Dr Adler?
Förlåt.
De sa att du var här, och jag förstod inte…
Mår du bra?
Behövde bara vila lite.
Fryser du?
Noah med.
Det är så varmt, och ni bara huttrar. Vad är det med er?
Överföring? Masspsykogen sjukdom? Inte vet jag.
Jag har begått ett stort misstag.
Jag gav dem lov att flytta Noah.
Han börjar få ont om alternativ. Han behöver dig.
Jag fattar inte vad som pågår.
Men du har väl en teori?
Mer av en förnimmelse.
Gudars. Hur galet låter inte det?
Än sen? Snälla, säg bara. Det kanske kan hjälpa honom.
Det är som om Noah kände min fru…
…och mig i ett tidigare liv.
Flera tidigare liv, egentligen.
Jag tror att min fru också kände det,
för när hon kom allt närmare döden,
sa hon att det kom till henne i drömmar som hon gjorde till en bok.
Men jag lyssnade inte.
Okej.
Okej. Så… vad tror du att din fru försökte säga dig?
Att nåt hemskt hände Noah för länge sen på en bondgård.
Att vi alla var där. Jag, Noah, Lynn.
Att på nåt sätt våra tre själar är sammanlänkade genom tiden.
Fångade av ett uråldrigt trauma.
Och vad som än hände då gör att Noah inte kan bli frisk nu.
Alltså… Jag vet inte vad som pågår,
men jag vet att han kom in i mitt liv av en anledning.
Jag visste det direkt när jag såg honom. Och han behöver oss.
Han kommer dö om du inte gör nåt för att hjälpa honom.
Även om de skriver ut mig vet jag inte hur jag ska hjälpa honom.
Tyvärr.
Men tänk om du inte är galen?
Tänk om bara du ser sanningen?
- Hallå? - Sophie?
Det är morfar.
Är du sjuk? Mamma sa att vi inte kan ses imorgon.
Jag är ledsen. Vi tar det en annan gång, okej?
Mormor vill prata.
- Nej, sluta. - Om du lyssnar, kan du höra henne.
Sophie?
Lynn?
Hallå?
Barbara.
Pappa.
Jag ville bara be om ursäkt. För allt.
Jag förstår bara inte varför du inte hjälpte henne tidigare.
Vad menar du?
Jag visste att mamma ville dö på sina egna villkor.
I runt ett år innan hon dog.
Hon led så otroligt mycket.
- Varför hjälpte du henne inte tidigare? - Jag älskade henne så mycket. Jag bara…
- Jag visste inte vad jag skulle göra. - Varför gav du henne inte vad hon ville?
Du hade tillgång till det hon behövde. Du är läkare.
Det är det som är problemet. Jag borde rädda folk.
Men du var hennes man.
Jag försökte, men jag kom aldrig på det. Jag visste inte hur jag kunde rädda henne.
Och utan en lösning kunde jag inte släppa henne.
Jag var handlingsförlamad.
Hon hade visst rätt.
Mamma brukade säga att dina skygglappar var din största styrka,
men också din största svaghet.
SJUKVÅRDSTRANSPORT
Han åker vid fyra.
Vid fyra.
Knack, knack.
Okej. Vem där?
Huvet.
Vilket huve?
Huvet du det om du inte öppnar dörren?
Vi ska precis snart iväg.
- Varför är han inte på kirurgiska än? - Han är redo.
Kirurgen ville bara röntga för att se att artären inte är skadad.
Hur är läget, Eli?
Var är han?
Han var här för fem minuter sen.
Kör du hem mig?
Vi ska båda hem.
Undertexter: Borgir Ahlström