PŘEDTÍM
Vím, že máš strach...
a nevíš, co se děje.
Myslím, že v nás dřímaly vzpomínky
a teď se probouzejí.
Elii, slyšíš mě?
Elii, tady Jane. Jane Wilkinsonová. Odpověz.
Krucinál. Odpověz mi hergot do té vysílačky.
- Slyším. Poslouchej... - Je mi jedno, co chceš říct.
Otoč to.
To nemůžu.
Ale jo, můžeš.
Chápu, že ses naštval.
Ne asi. Vůbec nevíš, o co tady jde.
Tak mi to vysvětli.
Vysvětli mi, jak únosem pacienta někomu pomůžeš.
Dobře.
Myslím, že Noah kdysi dávno utrpěl trauma.
Trauma, kterýmu nerozumí.
A víš, jak to je s nevyřešeným traumatem. Máme ho v krvi, v morku kostí.
A možná i v duši.
Teď poslouchej ty mě. Když to auto hned otočíš...
Ne, to udělat nemůžu, Jane.
Radikální expoziční terapie je to poslední, co zbývá.
Je to nebezpečný.
Je to jeho jediná naděje. Končím.
Opovaž se mi to položit. Já...
KANÁL 31
Noahu?
Poznáváš to tady?
Stalo se tady něco zlýho.
Kdy...
Kdy co?
Když jsem...
byl malá holka.
Počkej.
Chyť se mě.
Drž se u mě.
Haló?
Noahu, já...
Noahu?
Polož to.
Ne.
Noahu, to nic. Jsem to já.
- Já Eli. - Ne.
Ne.
Nedělejte to.
Ale co?
Noahu!
Noahu?
Co to sakra je?
Co jsi to udělal? Co jsi to provedl?
- Noahu? - Co jsi to provedl?
Co jsi to provedl?
Kruci.
Noahu!
Noahu?
Tohle jsem já.
Noahu.
Tohle jste vy.
Už jsem tady byl.
Tohle si pamatuju.
Pojďte. Musíme najít naši kamarádku.
Noahu, počkej! Vrať se.
Noahu.
Noahu!
Noahovi se kdysi dávno něco přihodilo v nějakém zemědělském stavení.
Pojďte. Musíme najít naši kamarádku.
Musíme najít naši kamarádku.
Lynn?
Našel jsem tě.
Ty mě najdeš vždycky.
Čekala jsem na tebe.
Hele, co jsem našla.
Co to je?
Ne.
Skoč!
Já si to pamatuju.
Strčil jsem do tebe a ty ses utopila.
Noahu?
Ale ne.
Noahu.
Noahu?
Noahu.
Noahu, už je to dobrý.
Vím, z čeho máš strach.
Vím, co se stalo.
Noahu, byla to nehoda. Hrozná nehoda.
Byli jsme malí.
Já ti nechtěl ublížit.
Noahu?
Slyšíš mě?
Noahu?
Co mám dělat?
Co mám udělat?
Skoč!
Kdysi dávno žil jeden chlapec, který se bál vody.
Elii.
Elii, vstávej.
Musíme si promluvit.
- Zase zvracíš? - Ne, tohle nemyslím.
Tohle už dál nesnesu.
Lynn, vím, že to je hrozný,
- ale jsou nový léčby, studie a léky. - Ne, poslouchej mě.
- Najdu nějakýho... - Končím.
Nevzdám to s tebou.
Tohle rozhodnutí ale není na tobě.
Elii. Kdykoli o tom chci mluvit...
- Není o čem. - Cože? Musíme se s tím vyrovnat.
Ne, musíme být pozitivní. Co ten krám?
- Proč... - Přestaň.
Nemůžu se pořád dokola pokoušet se s tebou o tom pobavit.
Já se o tom bavit nechci.
Tady nejde o to, co chceš ty.
Elii, počkej.
Počkat. Ty odcházíš?
Jo, hned se vrátím.
Donesu ti polívku.
Polévka s vajíčkem?
Děkuji.
Jsem doma.
Lynn?
To nic, Lynn. To nic, zavolám záchranku.
- Odvezou tě. - Ne, já nechci.
Ne.
Nemůžu se s tebou rozloučit.
- Ne. - Prosím, neodcházej.
Neopouštěj mě, prosím.
Zůstaň tady, Elii.
- Ne. - Pomoz mi.
Takhle. Pomoz mi.
Pomoz mi.
- Pomoz mi. - Miluju tě.
Elii, probuď se.
No tak, dýchej.
No tak, Noahu, dýchej.
Dýchej.
Ne.
Dýchej.
Tak.
Tak jo. Dobrý.
Tak jo.
Tak. Jo.
Tak jo.
Nic ti není.
Co se stalo?
Nepamatuješ si to?
Dobře, jsi trochu studenej, ale to je normální.
To je z té vody. Trochu jsme si zaplavali.
No fuj.
Mám průšvih?
Provedl jsem něco?
Ne, vůbec ne.
Nic jsi neudělal.
Tak jo, Noahu, poslouchej mě. Byl jsi moc statečný.
Jo?
To si piš.
Jsem na tebe pyšnej.
To si pamatuj.
Noahu!
Noahu! Broučku!
Jsi v pořádku?
V pořádku? Můžeš mluvit?
Nejsi zraněný?
Můžeme se vrátit domů?
Ano, můžeme se vrátit domů.
Tak pojď.
Ahoj. Nazdar.
No jo.
Pojď sem.
Jo, já vím. Taky se hrozně těším.
Poznámky k případu 423.
Studie akutní transference a kontratransference,
během níž měli pacient A, osmiletý hoch, a pacient B, ošetřující lékař,
společné halucinace.
Vyznačovaly se konkrétními zážitky z minulých životů
i určitými psychotickými projevy.
Viz kapitola „Vidiny červa“.
Při kontrole po půl roce
se pacient A chová úměrně svému věku vůči vrstevníkům i okolí.
A zdá se, že soudem nařízený zákaz styku s pacientem B ho nijak nepoznamenal.
Po dokončení pětiměsíčního pobytu v psychiatrické léčebně
byl pacient B propuštěn na čestné slovo.
Před propuštěním uznal
jisté psychologické faktory, které hrály roli při léčbě pacienta A
i v jeho vlastních bludech,
které lze zčásti připsat projekcím způsobeným smutkem po sebevraždě ženy.
Osobně je však toho názoru, že se jedná o vědu, jíž ještě nerozumíme.
A pokud máme přijímat myšlenku posmrtného života, života „potom“...
pak musíme být otevření i eventualitě, že existuje život „předtím“.
Také neoficiálně prohlašuje...
že když otevřeme Pandořinu skříňku vesmírných tajemství,
tak už ji nikdy nezavřeme.
Dědo!
Ahoj.
Od babičky.
Vyřiď jí, že děkuju.
Děda ti děkuje.
Co říká?
Říká: „Poslouchej.“
Překlad titulků: Karel Himmer