Jeg ved, du er bange...
Og du forstår ikke, hvad der sker.
Men jeg tror, vi har minder, der lå og ulmede.
Nu er de blusset op.
Eli, kan du høre mig?
Eli, det er Jane Wilkinson. Vær sød at svare.
Helt ærligt, Eli. Tag så den skide walkie-talkie.
Jeg er her. Hør...
Jeg vil ikke høre, hvad du har at sige.
Nu vender du vognen.
- Det kan jeg ikke. - Jo, du kan.
Jeg ved godt, du er oprørt.
Ja, jeg er! Du forstår ikke, hvad der foregår.
Så forklar mig, hvad det nytter at bortføre en patient.
Okay.
Jeg tror, Noah for længe siden fik et alvorligt traume.
Et traume, han ikke forstår.
Du ved, hvad der sker med den slags traumer.
De sætter sig i vores blod og knogler og måske endda vores sjæl.
- Hør efter. Vender du om nu... - Nej, det kan jeg ikke.
Den eneste løsning er radikal eksponeringsterapi.
Det er for farligt.
Det er hans eneste chance. Nu lægger jeg på.
Det kan du lige vove på. Jeg...
Noah...
Kan du kende stedet?
Der skete noget slemt her.
Dengang...
Dengang, hvad?
Dengang jeg...
...var en lille pige.
Vent.
Tag min hånd.
Bliv hos mig.
Hallo?
Noah. Jeg...
Noah?
Læg den fra dig.
Nej, nej...
Noah, det er okay. Det er bare mig.
- Det er bare Eli. - Nej, nej...
Nej.
Lad være.
Med hvad?
Noah!
Noah?
Hvad fanden?
Hvad har du gjort?
- Noah? - Hvad har du gjort?
Hvad har du gjort?
Pis også.
Noah!
Noah?
Det er mig.
Noah.
Det er dig.
Jeg har været her.
Jeg kan huske det.
Kom. Vi skal finde vores ven.
Noah, vent. Kom tilbage.
Noah.
Noah!
Noah oplevede noget grimt i det hus for længe siden.
Kom! Vi skal finde vores ven.
Vi skal finde vores ven.
Lynn?
Jeg fandt dig.
Du finder mig altid.
Jeg har ventet på dig.
Se, hvad jeg fandt.
Hvad er det?
Nej, nej...
Spring!
Jeg kan huske det.
Jeg skubbede dig, og så druknede du.
Noah? Noah.
Åh nej.
Noah.
Noah?
Noah.
Noah, det er okay.
Jeg ved, hvad du er bange for. Jeg ved, hvad der skete.
Noah, det var et uheld, et frygteligt uheld.
Vi var bare børn.
Jeg ville ikke gøre dig fortræd.
Noah?
Kan du høre mig?
Noah?
Noah, hvad skal jeg gøre?
Hvad skal jeg gøre?
Spring!
Der var engang en lille dreng, der havde vandskræk.
Eli.
Eli, vågn op.
Vi må tale sammen.
- Har du kastet op igen? - Nej. Det er ikke det.
Jeg... orker ikke mere.
Jeg ved, det har været hæsligt, men der er kliniske forsøg og ny viden.
- Nye lægemidler... - Nej. Hør efter.
- Jeg finder... - Jeg er færdig.
Jeg opgiver ikke, Lynn.
Jamen det er slet ikke din beslutning.
Eli!
Når jeg vil tale om det...
- Der er intet at tale om. - Stop nu. Vi må indse det.
Nej, vi skal være positive. Hvad fejler maskinen?
- Hvorfor... - Hold nu op.
Jeg magter ikke, at vi to har den samme samtale igen og igen.
Jeg vil slet ikke tale om det.
Det handler ikke om, hvad du vil.
Eli, vent.
Vent... Går du?
Ja. Jeg kommer igen. Jeg tager suppe med hjem.
Æggesuppe?
Tak.
Jeg er hjemme.
Lynn?
Okay, Lynn. Jeg ringer efter ambulancen.
- Vi får dig op. - Nej, nej. Jeg vil ikke...
Det vil jeg ikke.
Nej, nej...
Jeg kan ikke undvære dig.
- Nej. Nej. - Nej, Eli. Du må ikke gå.
Du må ikke gå fra mig. Vel?
Bliv her, Eli.
- Nej. - Hjælp mig.
Her. Eli, hjælp mig.
Hjælp mig.
- Hjælp mig. - Jeg elsker dig.
Eli, vågn op.
Træk nu vejret.
Kom nu, Noah. Træk vejret.
Træk vejret.
Nej, nej.
Træk vejret!
Træk vejret.
Okay.
Okay. Godt.
Okay.
Du er okay.
Hvad skete der?
Kan du ikke huske det?
Godt. Du er blevet lidt kold. Men det er helt normalt.
Det er vandet. Ja. Vi svømmede en tur.
Adr.
Får jeg ballade nu?
- Gjorde jeg noget uartigt? - Nej, slet ikke.
Du har intet gjort.
Noah, hør lige her. Du var rigtig tapper.
Var jeg?
Jeps.
Og jeg er stolt af dig.
Det må du aldrig glemme.
Noah!
Noah! Lille trut!
Er du okay? Sig noget.
Kom du til skade?
Kan vi tage hjem nu?
Ja. Nu tager vi hjem.
Kom.
Hejsa.
Okay.
Så kom.
Ja, ja. Jeg glæder mig også.
Patientnummer 423 med en akut tilstand af overføring-modoverføring:
Den otteårige patient A og hans læge, patient B,
delte en vrangforestilling.
Det var en detaljeret erindring om et tidligere liv
med psykotiske aspekter.
Se underoverskriften "Hallucinationer om orme".
Ved halvårskontrollen...
...er patient A's adfærd alderssvarende i forhold til jævnaldrende og omgivelser...
Han virker upåvirket af rettens ordre om, at han og patient B ingen kontakt har.
Patient B var indlagt i fem måneder
og blev udskrevet til eget hjem.
Ved udskrivelsessamtalen
anerkendte han psykologiske faktorer ved patient A's sygdomsforløb
samt egne vrangforestillinger.
Disse kan til dels tilskrives projicering forårsaget af sorg
efter hustruens selvmord.
Men han insisterer på, at hændelserne var videnskabelige,
om end vi endnu ikke forstår videnskaben.
Han siger endvidere,
at bør vi anerkende muligheden for det hinsides, altså et "efter"...
...bør vi også være åbne for et "før".
Han hævder endvidere helt uofficielt...
...at når først æsken med universets hemmeligheder er åbnet,
kan den aldrig lukkes igen.
Morfar!
Hejsa.
Fra mormor.
Hils og sig tak fra mig.
Han siger tak.
Hvad siger hun?
Hun siger: "Lyt".
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen