Žinau, kad tau baisu...
ir tu nesupranti, kas vyksta.
Bet aš manau, kad mumyse giliai glūdi seni prisiminimai,
kurie dabar bunda.
Elajau, ar girdi mane?
Elajau, čia Džeinė... Džeinė Vilkinson. Atsakyk man.
Po velnių, Elajau. Paimk radijo ryšio mikrofoną, po velnių.
Čia aš, Džeine. Klausyk...
Nenoriu girdėti ničnieko, ką turi pasakyti.
Važiuok atgal.
Aš negaliu, Džeine.
Gali, Elajau.
Elajau, suprantu, kodėl esi nepatenkintas.
Žinoma, kad nepatenkintas.
Tu nesupranti, kas vyksta.
Tai paaiškink man.
Paaiškink, kaip ligonio pagrobimas gali kažkam padėti.
Gerai.
Aš manau, kad Noa seniai patyrė rimtą traumą,
traumą, kurios jis nesupranta.
O tu pati žinai, kas būna su neišspręstomis traumomis.
Mes nešiojamės jas savo kraujyje, kauluose
ir gal net sielose.
Dabar paklausyk manęs. Jei tučtuojau apsuksi mašiną...
Ne, aš negaliu to padaryt, Džeine.
Radikalios akistatos terapija liko vienintelė.
Juk žinai, kad ji pavojinga.
Kitos išeities neliko. Atsijungiu.
Nedrįsk dabar atsijungti, Elajau...
Noa...
Ar pažįsti šią vietą?
Čia nutiko kažkas bloga.
Kada...
Kada, kas?
Kada aš
buvau maža mergaitė.
Palauk.
Duok ranką.
Būk šalia.
Alio?
Noa. Aš...
Noa?
Noa, padėk tai.
Ne.
Noa, ramiai. Čia tik aš.
- Elajus. - Ne. Ne.
Ne.
Nedaryk to.
Ko nedaryti?
Noa!
Noa?
Kas per velnias?
Ką padarei? Ką tu padarei?
- Noa? - Ką tu padarei?
Ką tu padarei?
Velnias.
Noa!
Noa?
Čia aš.
Noa.
Čia tu.
Esu čia buvęs.
Prisimenu tai.
Eime. Turim surasti mūsų draugę.
Noa, palauk! Grįžk.
Noa.
Noa!
Labai seniai toje sodyboje Noa nutiko kažkas baisaus.
Eime. Turim surasti savo draugę.
Turim surasti savo draugę.
Lin?
Aš tave radau.
Tu visada mane randi.
Aš tavęs laukiau.
Žiūrėkit, ką radau.
Kas čia?
Ne.
Šok!
Aš prisimenu.
Aš pastūmiau tave, ir tu nuskendai.
Noa? Noa.
O, ne.
Noa.
Noa?
Noa.
Noa, viskas gerai.
Žinau, ko bijai.
Aš žinau, kas nutiko.
Noa, tai buvo nelaimingas atsitikimas, siaubinga nelaimė.
Mes buvom dar vaikai.
Nenorėjau tau nieko bloga padaryti.
Noa?
Noa, girdi mane?
Noa?
Noa, ką man daryt?
Ką man daryti?
Šok!
Kartą
gyveno mažas berniukas, kuris bijojo vandens.
Elajau.
Elajau, pabusk.
Reikia pakalbėt.
- Vėl vėmei? - Ne. Ne apie tai.
Aš daugiau nebegaliu.
Lin, klausyk. Žinau, tai siaubinga,
bet yra naujų bandymų, tyrimų,
- kasdien sukuriami nauji vaistai. - Ne. Paklausyk manęs.
- Aš surasiu kokį... - Aš mirštu.
Aš nepasiduosiu, Lin.
Tai ne tavo sprendimas.
Elajau!
Kaskart, kai noriu apie tai kalbėti...
- Čia nėra apie ką kalbėti. - Ką čia šneki?
Turim pripažint realybę.
Ne, turim išlaikyt viltį. Kas tam kvailam aparatui?
- Kodėl... - Liaukis.
Aš negaliu nuolat bandyti
su tavim kalbėti apie tą patį vėl ir vėl.
O aš nenoriu apie tai kalbėti iš viso.
Tavo norai nesvarbu.
Elajau, palauk.
Pala, tu išeini?
Taip. Aš tuoj.
Atnešiu tau tavo sriubos.
Sriuba su kiaušiniais?
Ačiū.
Aš grįžau.
Lin?
Gerai, Lin. Viskas gerai. Iškviesiu greitąją.
- Mes tave ištrauksim. - Ne. Aš ne...
Aš to nenoriu.
Ne.
Negaliu pasakyti tau sudie.
- Ne. - Prašau, Elajau. Neišeik.
Nepalik manęs, prašau.
Pasilik, Elajau.
- Ne. - Padėk man.
Čia. Elajau, padėk man.
Padėk.
Padėk man.
- Padėk man. - Aš tave myliu.
Elajau, pabusk.
Nagi, kvėpuok.
Nagi, Noa. Kvėpuok.
Kvėpuok.
Ne.
Kvėpuok!
Kvėpuok.
Gerai.
Gerai, štai taip.
Gerai. Štai.
Gerai. Štai taip.
Gerai.
Tu gyvas. Gyvas. Viskas tau gerai.
Tau viskas gerai.
Kas atsitiko?
Nepameni?
Gerai. Tau truputį šalta. Taip. Bet tai normalu.
Nes tu šlapias. Taip. Mes truputį paplaukiojom.
Fui.
Aš prisidirbau?
Padariau ką nors blogo?
Ne, tikrai ne.
Tu nieko nepadarei.
Noa, paklausyk manęs. Tu labai drąsiai pasielgei.
Rimtai?
O, taip.
Ir aš tavimi didžiuojuosi.
Prisimink tai visam gyvenimui.
Noa!
Noa! Vaikeli!
Viskas gerai? Tau viskas gerai?
Tu sveikas? Gali su mumis kalbėti?
Tu sužeistas?
Galim dabar važiuot namo?
Taip, galim važiuot namo.
Eime.
Labukas.
Gerai.
Eikš.
Taip, suprantu. Aš irgi labai džiaugiuosi.
Byla numeris 423,
ūmaus perkėlimo-kontraperkėlimo atvejis,
kurio metu pacientas A, aštuonmetis berniukas, ir pacientas B, jo terapeutas,
susisiejo bendra haliucinacija.
Ši byla ypatinga ne tik praeitų gyvenimų patirčių gausa,
bet ir savo psichotiniais aspektais.
Žiūrėkite poskyrį „Kirminų haliucinacijos“.
Praėjus šešiems mėnesiams,
pacientas A sėkmingai užsiima savo amžiui būdingomis veiklomis
su bendraamžiais ir aplinka,
ir, regis, jam nedaro įtakos teismo nurodymas
laikytis atstumo paciento B atžvilgiu.
Po penkių mėnesių gydymo kurso psichiatrinėje
pacientas B buvo paleistas pačiam laidavus už save.
Paskutinės konsultacijos metu
jis pripažino psichologinius faktorius, lėmusius paciento A pasveikimą,
kaip ir savo haliucinacijas,
kurias iš dalies būtų galima paaiškinti
sielvarto dėl žmonos savižudybės sukeltomis projekcijomis.
Tačiau asmeniškai jis yra įsitikinęs, jog jei tai, kas nutiko, yra mokslas,
tai šio mokslo mes dar nesuprantame.
Jo teigimu,
jei mes pripažįstame pomirtinio gyvenimo galimybę, po mūsų mirties,
tuomet turime pripažinti, jog galbūt gyvenome ir prieš gimstant.
Jis taip pat teigia, žinoma, ne oficialiai...
kad atidarius visatos paslapčių skrynią,
jos jau nebeuždarysi.
Seneli!
Labas.
Nuo močiutės.
Perduok jai ačiū.
Jis sako ačiū.
Ką ji sako?
Ji sako: „Klausyk.“
Išvertė Egidija Namavičė