PREDTÝM
Viem, že sa bojíš...
a nevieš, čo sa deje.
Myslím si však, že v sebe máme spomienky, ktoré spali
a teraz sa prebúdzajú.
Eli? Eli, počuješ ma?
Eli, tu Jane. Jane Wilkinsonová. Zdvihni.
Preboha, Eli. Okamžite zdvihni tú posratú vysielačku.
Som tu, Jane. Počúvaj...
Nech chceš povedať čokoľvek, nechcem to počuť.
Otoč dodávku.
To nemôžem, Jane.
Ale môžeš, Eli.
Eli, chápem, že sa hneváš.
Jasné, že sa hnevám.
Ty ale nerozumieš, o čo tu ide.
Tak mi to vysvetli.
Vysvetli mi, ako chceš únosom pacienta niekomu pomôcť.
Dobre.
Myslím si, že Noah kedysi dávno utrpel vážnu traumu,
traumu, ktorej nerozumie.
Vieš, čo sa stane s nevyriešenou traumou.
Nosíme si ju so sebou vo svojej krvi, v kostiach,
a možno aj v duši.
Teraz počúvaj ty mňa. Ak sa otočíš...
Nie. Nie, to nemôžem, Jane.
Radikálna expozičná terapia je jediná možnosť, ktorá ostala.
Vieš, že je nebezpečná.
Je to jeho jediná šanca. A už končím.
Opováž sa zložiť, Eli...
Noah...
Spoznávaš to tu?
Stalo sa tu niečo zlé.
Keď...
Keď čo?
Keď som...
bol malé dievča.
Počkaj.
Chyť sa ma za ruku.
Buď pri mne.
Haló?
Noah. Ja...
Noah?
Noah, polož to.
Nie, nie, nie.
Noah, to nič. To som ja.
- Len Eli. - Nie, nie, nie.
Nie.
Nerob to.
Nerob čo?
Noah!
Noah?
Čo do...?
Čo si to urobil? Čo si urobil?
- Noah? - Čo si to urobil?
Čo si to urobil?
Do riti.
Noah!
Noah?
To som ja.
Noah.
To si ty.
Už som tu bol.
Pamätám si to.
No tak. Musíme nájsť našu kamarátku.
Noah, počkaj! Vráť sa.
Noah.
Noah!
Noahovi sa niekedy dávno stalo pri farmárskom dome niečo zlé.
Poď. Musíme nájsť našu kamarátku.
Musíme nájsť našu kamarátku.
Lynn?
Našiel som ťa.
Vždy ma nájdeš.
Čakala som na teba.
Pozrite, čo som našiel.
Čo to je?
Nie, nie, nie.
Skoč!
Spomínam si.
Sotil som ťa a utopil si sa.
Noah? Noah.
Nie.
Noah.
Noah?
Noah.
Noah, to nič.
Viem, čoho sa bojíš.
Viem, čo sa stalo.
Noah, bola to nehoda. Hrozná nehoda.
Boli sme len deti.
Nechcel som ti ublížiť.
Noah?
Noah, počuješ ma?
Noah?
Noah, čo mám robiť?
Čo odo mňa potrebuješ?
Skoč! Skoč!
Kde bolo, tam bolo,
bol jeden malý chlapec, ktorý sa bál vody.
Eli.
Eli, zobuď sa.
Musíme sa porozprávať.
- Zase si zvracala? - Nie, nie. O to nejde.
Už to viac nezvládam.
Lynn, počúvaj. Viem, že to je hrozné,
ale každý deň sú nové štúdie
- a nové lieky. - Počúvaj ma.
- Nájdem... - Ja končím.
Ja sa ťa nevzdám, Lynn.
Ale to nezávisí od teba.
Eli! Eli!
Keď o tom chcem hovoriť...
- Niet sa o čom rozprávať. - Čože?
Musíme tomu čeliť.
Musíme byť pozitívni. Čo je s tým blbým strojom?
- Prečo... - Prestaň.
Nemôžem sa snažiť
viesť s tebou ten istý rozhovor stále dookola.
Ja sa o tom vôbec nechcem rozprávať.
Tu nejde o to, čo chceš ty.
Eli, počkaj.
Počkaj, ty odchádzaš?
Áno. Nebudem dlho.
Donesiem ti polievku.
Vajíčková?
Vajíčková polievka?
Ďakujem.
Som späť.
Lynn?
To nič, Lynn. To nič. Zavolám sanitku.
- Dostaneme ťa odtiaľto. - Nie, nie. Nechcem...
Nechcem.
Nie, nie, nie.
Nemôžem sa s tebou rozlúčiť.
- Nie. Nie. Nie. - Prosím, Eli. Neodchádzaj.
Neopúšťaj ma, prosím. Prosím.
Ostaň, Eli.
- Nie. - Pomôž mi.
No tak, pomôž mi, Eli.
Pomôž mi.
- Pomôž mi. - Ľúbim ťa.
Eli, zobuď sa.
No tak, dýchaj.
No tak, Noah. Dýchaj.
Dýchaj.
Nie, nie, nie.
Dýchaj. Dýchaj!
Dýchaj.
Dobre.
Dobre. Dobre. Už je dobre.
Dobre. Fajn.
Dobre. Dobre.
Dobre.
To nič. Už je dobre.
Všetko je v poriadku.
Čo sa stalo?
Nepamätáš si?
Dobre. Je ti trochu zima. Áno. Ale to je normálne.
To z tej vody. Áno. Trochu sme si zaplávali.
Fuj.
Mám problém?
Urobil som niečo?
Nie, vôbec nie.
Nič si neurobil.
Dobre, Noah, počúvaj ma. Bol si veľmi statočný.
Naozaj?
Áno.
A som na teba hrdý.
Vždy si to pamätaj.
Noah! Noah!
Noah! Zlatko!
Je ti niečo? Je ti niečo?
Si v poriadku? Môžeš hovoriť?
Je ti niečo?
Môžeme už ísť domov?
Áno. Môžeme ísť domov.
Poď.
Ahoj. Čau.
Dobre.
No tak.
Áno, viem. Aj ja sa teším.
Prípad 423,
štúdia akútnej transferencie a kontratransferencie,
v ktorej pacient A, osemročný chlapec, a pacient B, jeho doktor,
zdieľali spoločnú ilúziu.
Bola pozoruhodná podrobnými zážitkami z minulých životov
a tiež psychotickými aspektmi.
Viac v podnadpise „Halucinácie s červami“.
Na kontrole po šiestich mesiacoch
sa pacient zapája v súlade so svojím vekom
s rovesníkmi aj prostredím...
a zdá sa, že súdom nariadený odstup
od pacienta B na neho nemá vplyv.
Po piatich mesiacoch pobytu v psychiatrickej liečebni
bol pacient B na vlastnú žiadosť prepustený.
Počas prepúšťacieho rozhovoru
priznal psychologické faktory, ktoré hrali úlohu vo vyliečení pacienta A,
rovnako ako v jeho vlastných ilúziách,
ktoré sčasti spôsobili projekcie vyvolané žiaľom
po samovražde jeho manželky.
Ale v súkromí trvá na tom, že ak to, čo sa stalo, je vedecky vysvetliteľné,
tak je to veda, ktorej ešte nerozumieme.
Tiež uvádza,
že ak vieme uznať možnosť, že existuje posmrtný život, čiže život po živote...
tak by sme mali byť otvorení aj možnosti, že existuje život predtým.
Tiež uvádza, ale opäť neoficiálne...
že keď raz otvoríte škatuľu s tajomstvami vesmíru,
už ju nebudete môcť opäť zatvoriť.
Dedko!
Ahoj.
Od babky.
Povedz jej, že ďakujem.
Hovorí ďakujem.
Čo hovorí?
Hovorí: „Počúvaj.“
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová