МИНУЛЕ
Я розумію, ти боїшся...
і не знаєш, що діється.
Думаю, у нас є спогади, які весь час спали,
а тепер вони прокидаються.
Ілай. Ілай, ви мене чуєте?
Ілай, це Джейн... Джейн Вілкінсон. Відповідайте.
Прокляття, Ілай. Негайно візьміть довбану рацію.
Це я, Джейн. Послухайте...
Хоч би що ви сказали, я не хочу цього чути.
Розвертайтеся.
Не можу, Джейн.
Можете, Ілай.
Ілай, я розумію ваше незадоволення.
Так, я незадоволений.
Ви ж не тямите, у чому тут річ.
То поясніть.
Поясніть, як і кому допоможе те, що ви викрали пацієнта.
Добре.
Я вважаю, що колись давно Ноа пережив серйозну травму,
травму, якої він не розуміє.
А ви знаєте, що буває з незалікованими травмами.
Ми несемо їх у крові, у кістках,
може, навіть у душі.
Послухайте мене. Якщо ви зараз розвернетеся...
Ні. Ні, я не можу, Джейн.
Єдиний варіант, що в нас лишився, – радикальна експозиційна терапія.
Ви знаєте, що це небезпечно.
Для нього це єдиний шанс. Я вимикаюся.
Не смійте вимикати зв'язок, Ілай. Я...
Ноа...
Ти впізнаєш цей будинок?
Тут сталося щось погане.
Коли...
Що «коли»?
Коли я
був малою дівчинкою.
Чекай.
Візьми мене за руку.
Не відходь від мене.
Хто тут?
Агов!
Ноа. Я...
Ноа.
Ноа!
Ноа.
Ноа, поклади.
Ні, ні.
Ноа, все добре. Це ж я.
- Це Ілай. - Ні. Ні, ні.
Ні.
Не треба.
Не треба чого?
Ноа!
Що за хрінь?
Що ти зробив? Що ти накоїв?
- Ноа! - Що ти накоїв?
Що ти накоїв?
Чорт.
Ноа!
Ноа.
Ноа!
Це я.
Ноа.
А це – ви.
Я тут уже бував.
Я це пам'ятаю.
Ходімо. Треба знайти нашого друга.
Ноа, чекай! Вернися.
Ноа.
Ноа!
З Ноа сталося щось погане. Дуже давно, в будинку на фермі.
Швидше. Треба знайти нашого друга.
Треба знайти нашого друга.
Лінн?
Я тебе знайшов.
Ти завжди мене знаходиш.
Я тебе чекала.
Дивіться, що я знайшла.
Що це таке?
Ні, ні.
Стрибай!
Я пам'ятаю.
Я тебе штовхнув, і ти потонув.
Ноа! Ноа.
О ні.
Ноа.
Ноа?
Ноа.
Ноа, все добре.
Я знаю, чого ти боїшся.
Я знаю, що сталося.
Ноа, то був нещасний випадок, жахливий нещасний випадок.
Ми ж були дітьми.
Я не хотів тобі зашкодити.
Ноа.
Ноа, ти мене чуєш?
Ноа.
Ноа, що мені робити?
Скажи, що я маю зробити.
Стрибай! Стрибай!
Колись жив собі
маленький хлопчик, який боявся води.
Ілай.
Ілай, прокидайся.
Треба поговорити.
- У тебе знов блювота? - Ні. Не про це.
Я... Я більше так не можу.
Ох, Лінн, послухай. Я розумію, як тобі важко,
але є нові дослідження,
- щодня з'являються нові ліки. - Ні. Послухай.
- Я знайду ще... - З мене досить.
Я від тебе не відмовлюся.
Ну, це не тобі вирішувати.
Ілай! Ілай!
Кожна така розмова...
- Нема про що розмовляти. - Як це?
Треба прийняти правду.
Ні, треба зберігати оптимізм. Та що з цією штукою?
- Чому... - Перестань.
Я не можу без кінця
говорити з тобою про одне й те саме.
Я взагалі не бажаю про це говорити.
Твої бажання тут ні при чому.
Ілай, стій.
Стій, ти йдеш?
Так. Я ненадовго.
Привезу тобі супу.
Яєчний суп.
Дякую.
Я вже вдома.
Лінн.
Ох, Лінн. Усе добре. Я викличу швидку.
- І ми тебе витягнемо. - Ні, ні. Я не...
Не треба.
Ні, ні.
Я не можу з тобою попрощатися.
- Ні. Ні. - Прошу, Ілай. Не йди.
Не покидай мене, будь ласка. Будь ласка.
Не йди, Ілай.
- Допоможи мені. - Ні.
Отак. Ілай, допоможи.
Допоможи мені.
- Допоможи. - Кохаю тебе.
Ілай, прокидайся.
Давай, дихай.
Давай, Ноа. Дихай.
Дихай.
Ні, ні.
Дихай. Дихай!
Дихай.
Отак.
Отак. Добре.
Ну все.
Ну. Отак.
Усе.
Ти в порядку. Усе добре.
З тобою все добре.
Що сталося?
Ти не пам'ятаєш?
Ну нічого. Ти трохи змерз. Це нормально.
Це через воду. Ми трохи поплавали.
Фу.
Мене покарають?
Я скоїв щось погане?
Ні, взагалі нічого.
Ти нічого не зробив.
Послухай, Ноа. Ти поводився дуже хоробро.
Справді?
О, так.
Я тобою пишаюся.
Завжди про це пам'ятай.
Ноа! Ноа!
Ноа! Котику!
Як ти? Усе нормально?
Усе добре? Можеш говорити?
Нічого не болить?
Можна ми поїдемо додому?
Так. Так, їдемо додому.
Ходімо.
Привіт.
Ну все.
Ану давай.
Ага, знаю. Я теж не можу дочекатися.
Справа No423...
Дослідження гострого перенесення й контрперенесення.
Пацієнт А, восьмилітній хлопчик, і пацієнт Б, його лікар,
мали спільні галюцинації.
Вони відзначалися великою кількістю подробиць про пережите в минулих життях
і психопатичними проявами.
Дивіться підрозділ «Галюцинації про черв'яків».
Через шість місяців
пацієнт А має відповідний своєму віку контакт
і з однолітками, і з оточенням.
Схоже, що на нього ніяк не вплинув судовий припис,
який забороняє пацієнту Б наближатися до нього.
Пацієнт Б провів п'ять місяців у психіатричному стаціонарі,
і його виписали під особисте зобов'язання.
На консультації перед випискою
він зауважив, що психологічні фактори відіграли роль і в одужанні пацієнта А,
і в його власних галюцинаціях,
які можна частково пояснити спричиненими горем проєкціями,
що стали наслідком самогубства його дружини.
А в приватному спілкуванні він наполягає, що як усе це й має наукове пояснення,
то це наука, якої ми ще не розуміємо.
Він також зауважує,
що в разі визнання можливості існування життя після смерті, тобто якогось «після»...
ми маємо також бути відкриті й до можливості існування певного «до».
Він також стверджує – знов-таки, неофіційно...
що відкривши скриню з таємницями всесвіту,
закрити цю чортову штуку вже не вдасться.
Дідусю!
Це від бабусі.
Подякуй їй від мене.
Він тобі дякує.
Що вона каже?
Каже: «Слухай».
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька