Na místě plném záhad,
kde minulost ožívá,
je historie znalá hrdinka,
která se v tom vyžívá!
Zachraňuje naši budoucnost a zároveň chrání minulost.
Její okamžik právě přichází!
Ridley Jonesová!
Je smělá, odvážná a má kuráž. Ridley Jonesová!
Střeží muzeum s hrdostí.
Ridley Jonesová! Její smysl pro dobrodružství je nakažlivý.
S dinosaury, ptáky a šimpanzi po svém boku.
Ridley Jonesová!
Nosí svůj klasický klobouk.
Ridley Jonesová!
Nic jí není na překážku
a ničím se nenechá zastrašit.
S každým dobrodružstvím zazáří a vrhne se na něj.
A pak všechno zachrání.
Ridley Jonesová!
RIDLEY JONESOVÁ: STRÁŽKYNĚ MUZEA
ZPÁTKY DO BUDOUCNOSTI
Zaberte, koníci!
Křídově skvělý nápad nás zmenšit
a skrýt Srdce muzea v miniatuře Dávného Západu.
To Ridley. Je chytřejší než opice.
Díky. Ráda bych svých nových schopností strážkyně hnedle využila.
Opravy stromového domku jsou hotové, tak můžeme Srdce vrátit kam patří.
Souhlasím, ale pospěšme si nazpět.
Brní mi jizva.
Nevěští to nic dobrého.
Mám z toho špatný pocit.
Děvenko, to i já.
Ale můj špatný pocit asi vyvolává to, že mi tvůj oř stojí na ocase.
Něco slyším.
Počkejte tady.
Ridley, přikazuji ti…
Uklidni mě, prosím.
Jo. Co hlášení, sluníčko?
Všude je klid. Až příliš.
- Jizva se nemýlila. Máme problém. - S velkým P. Kdo to je?
Banditi. Zloději Dávného západu. Podlejší než had a smrdutější než mula v neděli.
Schovte cingrlátka a šrajtofle.
Záleží jenom na Srdci muzea.
Banditi jej nesmí ukrást.
Mám plán.
Jeďte s Očima na západ. s mámou a Srdem pojedeme na východ.
Jeďte banditům naproti a zdržte je. My mezitím ujedeme.
Jen do toho.
Tak na druhé straně.
Ty ženské jsou hrdinky.
Máš pravdu.
Plnou parou vpřed, ať se jim zapleteme pod nohy.
Nemusíš nás pobízet.
Mé pozadí snáší více G lépe než tohle drkocání.
Rozumím ti, ale jestli se Srdce zmocní bandité,
nebudeme schopní obživnout.
- Odraz se. - Jejda!
To ne. Těch banditů je vícero a míří za námi.
- Mami, vezmi si Srdce. - Co máš v plánu?
Odlákám je od tebe.
Ne, Ridley, to je riskantní.
Jsme strážkyně. To k tomu patří.
Kromě toho to zvládnu.
Ne! Klobouk! Patří k mým misím.
Mám ho.
- Dobrý postřeh. - Nepatřím do starého železa.
Pamatuj, dobrodružkou nejsi díky klobouku, ale srdci pod ním.
A ty máš jedno z největších.
Díky, mami.
- Opatrně. - Ovšem. Opatrnost je mé druhé jméno.
Víš, že není, neb jsi mě pojmenovala ty. Ale budu opatrná, mami. Slibuju.
Jeď, ať je Srdce v bezpečí. Pamatuj, že je to to hlavní, ano?
Krysy! Nic blyštivého tu není.
Čekal bych, že někdo kápne božskou.
Držte mě!
Kdepak máš škváru, děvenko?
To vám neřeknu.
Ne, mají Ridley.
Mám sice zachránit Srdce, ale neopustím ji. Vydrž, Ridley!
Nemají u sebe nic kromě snůšky banánerů.
Jo, tady to samé. Bez banánerů.
Copak to tu máme?
Mami ne!
Ridley, promiň.
Tady je to, co hledáte.
Pusťte ji a dám vám to.
Mami!
Nesmí se ti nic stát. Neodpustila bych si to.
Slušný. Fakt slušný.
Dokonce připomíná srdce.
Hodí se mi k novým záclonám.
- Vyrazíme, abychom… - Haló!
Kam se poděli?
- To je… - Dudley?
Pustili se do pátrání po Srdci beze mě.
Kýchal jsi a my si mysleli, že máš chřipku.
Byla to jen alergie. Tenhle dodo má citlivé dutiny.
Alergie.
- Hej. - Ridley, co to děláš? Vrať se!
Věřte mi.
Zastavte ji.
Promiň, Dudley.
Hej! Proč to děláš? Budu kýchat…
Mami, Oči, schovejte se.
Pozor výbuch!
Mám ho!
Vydrž. Držíme tě.
Pardon.
Jen o fous.
Výborně, Dudley. Jen ať se ti banditi proletí.
Srdce. Je naprasklé.
To nic.
To teda ne.
Mami, co se děje?
Myslím, že jsem ztratila svoji strážcovskou magii.
Tak ji najdeme.
- Zlato, to není jen tak. - Promiňte, dámy, ale zapadá slunce.
Musíme dohopkat k portálu, než se setmí.
Pěkný.
Normální banditi nejsou nic ve srovnání s těmi nočními.
Už jdeme, ano, mami?
- Ovšem. - Pojďme.
Půjdu za tebou kamkoli.
Ahojda.
Jsme zpátky.
Mít Oko-kompas má své výhody.
Cestování časoprostorem je skvělá věc a mohla jsem osobně vidět mamku s taťkou.
Tak zatím!
- Získali jste ho? - Ano.
A máme další fotku na nástěnku.
Překrásná. Přesně to jsem potřebovala.
Děkuji vám. Dám ji vedle této, se Sarah jako strážkyní ve výcviku.
Počkat, to není mámin klobouk.
Ne, to je její starý klobouk pro štěstí.
Nosila ho až do roztrhání.
Je to už 35 let, co jsme rozšířili muzeum, aby zahrnovalo i tento strom.
A po 35 let uchovával Srdce muzea.
Dnes jej znovu otevřeme.
Dnes taky rezignuji jako jeho strážkyně muzea.
- Cože? - To nemůžete.
Ačkoli jsem této práci, kterou miluju, věnovala celý život, je načase skončit.
Nastal čas klobouk nadobro odložit.
Ale proč, mami?
Sami jste to viděli. Už nemám tak dobrodružného ducha jako vy.
Bohužel už ne.
Asi jsem nikdy nebyla dost dobrá. Ne jako ty.
Mami…
Co se přihodilo?
Dala přednost mně před Srdcem a nevěří, že může být dál strážkyně.
Musí si jen vzpomenout.
Vzpomenout? Na co?
Jak bývala dobrá. A je. Sarah?
Sarah, počkej.
Neumím si představit, že s tím přestane.
Jen se podívejte. Jsme tak skvělý tým.
Škoda. Nejlepší strážkyně jakou znám.
Tedy nechci se dotknout přítomných.
V pořádku. Jen chci být aspoň z půlky tak dobrá jako ona.
Bývala neohrožená a skvělá vůdkyně.
Jen kdybychom jí to připomněli.
Můžeme. Není důvod proč ne.
Co je mámino největší dobrodružství?
- Napadá tě to samé? - Nevím. Co tě napadlo?
Pár ponožek má mít tři. Když jednu ztratíš, dvě ti zůstanou.
Páni. Úplně mě to ohromilo.
Největší dobrodružství tvojí mámy bylo i to naše.
Tady to je.
- Mamkastatické. - Vybavuje se mi to.
Co to vidím?
Jizvy. Po hrozivém ohni.
- Stal se z nás tým. - A přidal se k nejsprávňáčtější mámě.
Pamatuju si to, jako by to bylo včera.
Všichni se sem sešli,
aby viděli inauguraci stromu na oslavu jeho začlenění do muzea.
- To jsme ještě nebyli stádo. - Ani přátelé.
Kámo!
Ale uprostřed oslavy
se z expozice o počasí přihnaly blesky
a udeřily do stromu.
No a ten vzplál.
V muzeu vypukl chaos.
Tvoje máma to hasila sólo.
A my se v tu dobu ani moc nemuseli,
ale v té chvíli ryzí odvahy tvoje máma neutíkala před plameny,
ale vběhla do nich.
To ne!
Objevila se začouzená a pokrytá prachem,
ale držela Srdce muzea.
Horký kov Srdce jí na ruce vypálil jizvu,
ale bylo jí to fuk.
Inspirovala nás, abychom se spojili do týmu.
A pod vedením Sarah jsme vyvedli všechny pryč z nebezpečí.
Náš tým se zrodil v ohni a ten den zachránil muzeum.
Panečku, tak zrozen v ohni.
Vidíš? Je to odvážná dobrodružka.
Kéž bychom jí dokázali připomenout, jaké to je být hrdinou.
Jen se podívejte,
povím vám, co zřím.
Vzor, co modelem je pravé odvahy.
Mámě připomenout je třeba,
kým že tehdy bývala
ať zase rekem stane se.
Každé další dobrodružství
smělejší a odvážnější,
jen kdyby si na minulost vzpomněla.
Ať se rozpomene
na úspěchy své.
K hrdinství jí rádi pomůžem.
Ach, mami, pověz, co dělat mám,
ať víš, jakým vzorem jsi mi,
co v tobě vidím.
Ať rozpomene se,
jak báječná je.
Ať je z ní hrdinka
znova!
- Oči, nástup. - Co se děje?
Strážkyně má své schopnosti, že ano?
Včetně vracení se nazpět v čase.
Proč bys to dělala?
Pro mě byla sedmá třída noční můra.
S pomocí Oko-kompasu a fotky mámy před stromem
se můžeme vrátit pro mámin šťastný klobouk.
Až si ho nasadí, tak určitě změní názor na odchod.
Cestování v čase?
Není to extrémně riskantní?
Já toho o časoprostorovém kontinuu vím dost málo,
ale jedno vím určitě.
Cesty zpátky v čase dokážou zpřeházet přítomnost.
A budoucnost.
Příliš nebezpečné, sluníčko.
To říká ta, co skáče černými děrami tam a zpátky.
Jo, asi máš pravdu.
Pojďme teda vymyslet, jak rozveselíme mámu.
Ptačí zob jí zvedne náladu.
Já to dokážu. Vím, že ano.
Udělali ze mě strážkyni.
Když to dokážu, proč toho nevyužít?
Budu zpátky coby dup.
Minulosti, střez se! Už se blížím!
Jsem v muzeu, ale všechno vypadá nějak staře.
Asi jsem v minulosti.
Kde mám klobouk pro štěstí?
Zase jsi ho zašantročila?
Máma a babička z minulosti.
A támhle je mámin klobouk
Ano!
A je to. Promiň, klouboučku. Jakmile si máma začne věřit, vrátím tě.
Zpět v přítomnosti.
Ale kde jsou všichni?
Mami? Babi?
Proč je tu taková tma?
Mami, jsi tu?
Přestavěla máma s babičkou stromový domek?
Vypadá to tu jinak a…
Jéva! Pan P?
Kdo je tam?
- Vetřelec! - Ani hnout!
Musím jít.
Někdo se vloupal do muzea.
Co je to za lidi?
- Čau? - Naskoč, jestli utíkáš.
Kdo jsi?
Není čas. Naskoč, sluníčko.
- „Sluníčko?“ - Hej!
Sdělme to panu Peabodymu.
To by ty bezpečáky mělo zabavit, sluníčko.
Zase mi říkáš „sluníčko“. Kdo jsi?
Kdo jsem?
Spřátelená vesmírná opice a vůdkyně muzejního odboje v jednom.
Vůdkyně a jediný člen.
Šimpi? Tak ráda tě vidím.
Nápodobně, Ridley. Co tu při Marsu děláš? Děti tu nemají co dělat.
Že nemají? Vždyť je to muzeum pro děti.
Ovšem, ale muzeum vlastněné a řízené Peabodym, vzpomínáš?
Byla jsi nějakou dobu pryč, tak ti trošku osvěžím paměť.
Když to tu Peabody převzal, vyhodil vás odsud a sám se nastěhoval.
Tvou mámu a babičku umístil do obchodu,
Lonny vyhodil a nahradil krutou bezpečnostní firmou.
A to nejhorší? Na noc zamyká expozice.
Jsme uvěznění.
Nemůžeme si hrát, přespávat u sebe,
žádné koncerty v Rotundách, nic.
Ne. Proč to tým nezarazil?
Tým? Jaký tým?
Fred, Dante, Dudley, Ismat a ty, Šimpi.
Vznikl, když byla máma malá.
Ne, nezaložili. Nikdy jsme nebyli tým.
Cože? Ale ne.
Jsem nerad nositelem špatnejch banánů, ale z tvojí mámy se strážkyně nestala.
Peabodymu se nikdy nevzepřela.
Já…
Nemůžu tomu uvěřit.
Máma muzeum miluje a udělá pro něj cokoliv.
Fakt?
Šimpi, vezmeš mě za mámou?
Mami?
Ridley? Co tu děláš? Máš být na internátě.
Na internátě? Proč bych chod…
Aha, no jo. Chodím na intr.
Jen jsem prostě musela přijet za tebou…
- Mami, ukaž mi ruku. - Cože?
- Kde máš svoji jizvu? - Jizvu? Jakou jizvu?
No, když hořel strom Jonesových.
Nevím, o jaké jizvě to mluvíš, ale ten oheň si pamatuji.
Do stromu udeřil blesk a všichni se hrozně báli.
Vběhla jsi do ohně a zachránila Srdce, ne?
Cože? Vběhnout do ohně? Ani nápad, díky.
Ani jsem nenašla svůj klobouk. Příliš riskantní.
Bez klobouku jsi nevběhla do plamenů?
A neinspirovala ostatní, ať se spojí.
Nemáš tu být. Panu Peabodymu se to nelíbí.
Šéfuje tu, tak je tu po jeho.
Aha, no jasně.
Hned jak to roztřídím, odvezu tě do školy.
Počkám teda venku.
Všichni z té fotky postupně mizí.
Když jsem odnesla mámin klobouk,
zpackala jsem to a tým díky tomu vůbec nevznikl?
Musím to napravit, Šimpi.
Nejprve se musím odsud dostat. Pomůžeš mi utéct?
Vsaď hvězdy, že pomůžu.
Díky.
Ráda jsem tě viděl, Ridley. Chybíš nám tady.
Vrátím se. Slibuju.
Rozumím. Pojďme to rozloupnout.
- Tady je. - Podivný vůz, co trousí banánové slupky.
Jen si mě zkuste chytit.
Díky, Šimpi. Slibuju, že až spravím minulost, nebudeš na ochranu muzea sama.
Vy tam, stůjte!
Portále, otevři se.
No tak!
Všechno se změnilo sebráním mámina klobouku.
Tak stačí, když ho vrátím, a všechno se vrátí k normálu.
Že jo?
No teda.
Našla jsi můj klobouk.
No, jo.
Zahlédla jsem ho v muzeu, tak jsem ho přišla vrátit.
Díky. Před chvíli by se hodil. Neskutečné. Začal tu hořet strom.
Cože? To není dobré.
Neměla jsem ho a úplně ztuhla.
Ještěže přiběhla máma… nakonec.
Dorazila jsem pozdě.
Ten oheň se už udál. Co si počnu?
Vypadáš nějak povědomě. Známe se?
Jsem…
taky Jonesová.
Vzdálená přízeň. Jen projíždím. Jsem Ridley.
Tak Ridley? Super jméno. Musím si to zapamatovat.
Konečně tě ráda poznávám. Jsem Sarah.
A o nic nejde, jsem strážkyně ve výcviku.
A víš, co potřebuje každá budoucí strážkyně?
Skvělý tým. Měli bychom nějaký založit.
Ne. Radši pracuju sama. Tým by mě jen brzdil.
Ani nápad. Tým je skvělá věc.
Tak to aspoň zkus.
Znám pár fajn lidí tady z muzea.
Jejda!
- Díky za pomoc. - V poho. Občas je fajn mít někoho k ruce.
Možná máš pravdu.
Fajn, tak to zkusíme. Kdo tě napadá?
Dodo Dudley? Myslíš to vážně?
Nebojí se snad úplně všeho?
Všeho ne.
Jen pavouků, volné přírody, klaunů, hvězdic,
vlastního stínu a plyšových medvědů.
Tak jo. Bojí se hodně věcí.
- Ale je to věrný přítel… - Přítel?
Teda říká se to o něm.
Haló? Dudley?
Kdo je tam?
Ale ahoj, Sarah. A ty jsi…
Dlouho ztracená Jonesovic přízeň?
Sestavujeme tým na dobrodružné výpravy a Ridley navrhla tebe.
Žádná dobrodružství!
Všechno vně mé expozice je nebezpečné a zavání vyhynutím.
Nechci skončit jako ostatní dodové!
Tým vedený Sarah Jonesovou?
Za „vůdčí typ“ ji nepovažuju.
Říká někdo s cedníkem na hlavě.
A k čemu je cedník dobrý?
Na ochranu.
Každý den může nastat konec světa.
Pád do vulkánu hrozí ti,
asteroidy vesmírem se honí
a není zas tak bueno
vědět, že z povrchu tě mohou smést.
Od vymření krůček,
vlásek od záhuby.
Venku cokoli se zvrtnout může.
Tornáda a blesky řádí si hezky,
pohyblivý písek sebere ti kecky.
Mumie a klauni vyděsí všecky.
Radši zůstat tady, v klidu,
s nádobíčkem na hlavě.
Jednou nohou v hrobě, venku cokoli se zvrtnout může.
Venku cokoli se zvrtnout může.
Venku cokoli se…
se zvrtnout může.
Každý vůdce i hrdina nějak začínal.
Ta cesta nezačíná na konci.
Když jí dáš šanci, třeba tě překvapí.
Svět venku ti může nahánět hrůzu,
ale chrání nás přátelé, co na nás dohlíží.
Dodává to odvahu a pomáhá čelit vlastním obavám.
Vážně? A můžu mít i přátele?
Přátele, kteří tě milují takového, jaký jsi.
Tak co na to říkáš?
Tak pojďme dodo-do toho.
Ztráta času, Ridley.
Ale Winifred neběhá ve stádu.
Vím proč, ale ne to, jak dlouho moje nožky dokážou držet krok.
Winifred? Nemyslíš Freddyho? Freddy!
- Co prosím? - Freddy?
- Jak víš, že se mi líbí jméno Freddy? - Působíš tak.
Dobře. Rodiče mi dali jméno Winifred, ale nesedělo mi.
Freddy víc odpovídá velkému a silnému bizonímu jménu.
Přišli jsme se zeptat, jestli se přidáš do našeho týmu.
Ne, díky. Běhám samostatně.
Ve stádu mi nerozumí. Proč byste měli být jiní?
Dobrý postřeh. Tak se můžeme rovnou vrátit do rotundy.
Díky dodo nebíčku.
Počkat! Freddy!
Občas pravé stádo není to, do kterého se narodíme,
ale které si zvolíme.
Pokud jsi součástí toho stáda…
- Jakže se jmenuješ? - Ridley.
Vypadáš jako Ridley.
Pokud jsi v něm ty, tak se asi přidám.
Tak sebou hejbněme.
Už mě prosím nenuťte běhat.
Tak kdo se ještě přidá do týmu?
Jako ale!
Dante, není ti nic?
Au. Jo, jsem v pohodě.
Jen další držkopád.
- Bohudík jsme s Ralphem odolní. - Musíš být opatrnější.
Opatrný? To mi nikdo ještě neřekl.
Totál chytrej nápad.
Asi rád bruslíš sám, ale chceme zjistit, jestli se třeba nepřidáš k nám do týmu.
Když otevřeme svá srdce a dovolíme osta…
Jo, přidám se. Zní to zajímavě.
Tak fajn. Skvělé.
To bylo snadné.
Odkud se line ta inspirativní hudba?
Jejda. To já.
Jasňačka!
Cože?
Děs a hrůza!
Ale i sranda.
No tak!
Neměli bychom jít do vesmírného křídla?
Chtěla jsi vidět astronautku Šimpi.
Moc času tam už netráví. Většinou ji najdeš…
tady.
Mamko, taťko, banánový milkshake prosím.
- Jasně. - Hoď sem aspoň nějaké drobáky.
Neprovozujeme tu charitu.
Vypadá tak smutně.
Muzeem se šíří, že má Šimpi strach. A že jí to zlomilo vaz.
Přestala létat nahoru do vesmíru.
Nějaká tajná fóbie.
Počkejte tady.
Ahoj, Šimpi, že?
Kdo se ptá?
Kamarádka. Kterou ještě neznáš.
Jsem Ridley. Ridley Jonesová.
Co bys ráda, Ridley Jonesová?
Asi je to lichá obava, ale nemáš náhodou strach z výšek?
I stěny tu mají uši.
Já jsem svůj strach byla schopná překonávat
a létat do vesmíru s kamarádkou Sylvií Jonesovou.
Nejstatečnější na světě. Dodávalo to odvahu i mně.
Ale od jejího odchodu mě přemohl strach.
Všechno je teď hrozivější.
Dokonce i Sarah dnes během ohně zaváhala.
Každý se něčeho bojí, ale nemusíme tomu čelit sami.
Jak jsi říkala, babička, tedy Sylvia, ti dodávala odvahy.
Sarah to dokáže taky.
Když se přidáš do týmu, pomůžeme ti zase do sedla.
Objednávka.
Nechte si to. Žádám o povolení k odletu!
Cože? Po všem, co jsme nachystali?
Promiňte.
Víš, že jsme velcí jako lžíce.
Nemůžu uvěřit, že se to podařilo.
Což je dobře. Musím totiž sestavit tým a zachránit muzeum rychle.
Týme, chybí jediný člen.
- A kdo? - Ismat.
- Cože? - Královna Ismat?
No, jo.
Ismat nedůtklivá?
Hrůzostrašná?
Nepříjemná hnedle zrána?
A navečer?
A taky kdykoli jindy? Ta Ismat?
- Jdeme. - Vážně?
Když mám svůj klobouk, ničeho se nebojím.
Kdyby přece něco nezmizelo, tak strach z královny mumií.
Cože? Tak pojďte.
Ismat má svoje chvilky, ale není třeba se jí bát.
Ajaj.
Vetřelci!
Co jsi říkala?
Zdravím.
Jak říkám, nejsme vetřelci, ale přátelé královny.
To určitě.
Královna přátele nemá.
Ticho.
Přichází naše královna.
Královna Ismat Čione Džomana Edris Kchepri Veliká.
Poklekněte.
Nedívejte se jí do očí.
Díky, tátové.
Kdo si to dovoluje vstoupit
do posvátných a vkusně vyzdobených komnat této královské mumie?
Prosím, vaše výsosti?
Jsme obyvatelé muzea, co sem za vámi přišli
na návštěvu.
Na návštěvu? Bez darů nebo obětin?
Nenechte se vysmát.
- Můžete mít doda. - Hej!
To myslíte vážně?
Nehodí se mi do interiéru.
No tak, Sarah. Udělej něco. Ostatní potřebují pomoc.
Vetřelec! Unikla!
Ano!
Ani hnout nechcete-li, ať do ní strčím.
Mrzí mě to.
No tak.
Co tu jen tak stojíte?
Za nimi. Unesli našeho drahouška. Královnu.
Pusť mou ruku, blázne.
Bez pevné ruky královny v království vypukne chaos.
A co je horší, krčí se mi šaty.
Jinudy.
Tady! Zastavte je!
Nekecám, kebab z doda není moc dobrej.
Další skvělý nápad?
Prostě jí řekni, proč tu jsme.
Ten povyk nás mrzí, ale chceme si promluvit.
Vím, jaké je, nést velkou zodpovědnost.
A rodinné dědictví. Je to děsivé a zdrcující.
Ale když se uvolníš, zbavíš zábran,
otevřeš se přátelům, třeba objevíš něco nového.
To ale není… královské.
Tak tohle je moje máma.
To bylo o fous.
Málem bylo totál po nás.
Někdo tu totál vymřelý je.
Pravdu díš.
Sarah, byla jsi skvělá.
No, asi jo.
Nic tak zlého by vás nečekalo.
Jen 200 let v žaláři.
Opravdu, princezno?
Jsem královna.
To je poprvé, co jste si to řekli.
Ale to nic.
Každopádně jsem ráda, že ses rozhodla k nám přidat, Ismat.
Teď jste tým, který vede Sarah.
A vše se zase vrátí k normálu.
Cože?
Všichni stále mizí.
Ale proč?
Freddy, nech ty šperky na pokoji.
Byl to jen šťouch.
Konflikty nejsou moje silná stránka.
Promiň, malý dodo džone.
Proto většinou létám sólo.
Sice jsem je dala dohromady, ale neudělala jsem z nich tým.
Co jsem to vyvedla.
Hrozná pohroma.
Jak spravit ten roztříštěný sen?
Zbytečně se snažím,
v sázce toho tolik je.
Tak se snažím stmelit náš tým.
Přátelství vynutit nelze,
zrodí v ohni se.
Náš tým vzniknul, když nepřízni jsme čelili.
Změnit už nic nemůžu,
k neúspěchu odsouzena jsem.
Vy sami pro tým
rozhodnout se musíte.
- Vážně? - Děláš si srandu?
Nezbývá mi, než se vrátit do přítomnosti a zkusit na to jít jinak.
Můj Oko-kompas je pokažený.
Ale ne. To snad není možné.
No tak. Funguj. Prosím.
Ano!
To není dobrý.
Tý jo. To je Oko-kompas?
Člověče!
Nezmínila jsi, že i ty jsi strážkyně.
Musí to být těžká práce.
Teda pro tebe. Já v ní budu skvělá.
Asi jsem zapomněla.
Zdá se, že je na cimprcampr.
Jo, jaksi se pokazil.
Musím ho spravit, než se vrátím domů.
Do domu v tomto čase, ani náhodou v budoucnosti.
Pěkně husté umělecké kování.
Na opravu to chce špičkového kováře, sluníčko.
Jasně, ale kde teď najdu kováře?
Jasně. Hej, Ido?
Je úplně rozbitý.
Když ho pořádně zmáčknu, udělá tohle.
Svůůůůš!
Toho jsem se bála. Musí se přetavit.
Přetavit? Nikdo jiný než ty, Ido, to nezvládne.
Ano, mohlo bych to vyjít.
Roztavit kov, abych ho mohla opravit.
Ale výheň v mé expozici na to stačit nebude.
Oko-kompas musím přetavit v dinosauří sopce.
Sopka, co támhle doutná?
Na moment jsem se bál, že to bude daleko a na nebezpečném místě.
Ne, tato replika je z gumy a plastu.
Ten skutečný. Tady.
- Tý jo! - Ó Egypte!
Kouří pěkně.
A té lávy.
A magmatu.
Jo. Technicky vzato je to v mé expozici, ale snažím se mu vyhýbat, co to jde.
Vzhledem k tomu, jak šíleně nebezpečný je.
Ido, nedá se Oko-kompas spravit tak, že ho slepíš páskou, ať máme klid?
Ovšemže ne.
Věc tak vzácná a kouzelná musí být ohněm kovaná.
Ohněm kovaná.
To je ono.
Podobně jako s požárem tato mise může dát dohromady mámu a tým, i kompas.
Neměj obavy, Sarah, spolu jako tým to zvládneme.
Když jsme se šábli o moje kovářské nářadí, pospěšme na vrchol sopky.
Svoje stanoviště si udělám u nejžhavější lávy a uhlíků.
Tý brďo, zblízka budí ještě větší respekt.
To zavání dobrodružstvím.
Takovým, které zvládnu sama.
Ne, počkej. Ta sopka je extrémně nebezpečná.
Navíc Ida má tolik věcí,
že se musí rozdělit mezi tým.
Když už je řeč o týmu, co pronést pár slov na povzbuzení?
Nespadněte do lávy. Je horká.
Skvělá řeč. Extra motivační.
Ač to vypadá jako neproveditelná mise,
ale máte mou důvěru.
Když si budeme vzájemně pomáhat, budeme nahoře cobydup.
Pusťme se do toho.
Jak na tom vzadu jste?
- Držíme se. - Fajn.
Tyhle skály nejsou dodům přátelsky nakloněny.
Jejda!
Dudley!
Šimpi, tys mě zachránila. Díky.
Nahánělo to hrůzu.
Ale taky se zase cítím jako ve svém živlu.
Uzavřeme dohodu, Dudley.
Když budeš padat, vždycky tě chytím.
Vždycky.
- Opravdu? - No jasně.
Od čeho jsou přátelé?
Co se děje?
- Sopka brzy vybuchne. - Musíme co nejrychleji nahoru.
Ne. Schováme se, než to přejde.
Klidně si tu čekejte, ale já jdu dál.
- Musíme zůstat spolu. - Řekla jsem, že tým nechci.
Jde mi to lépe samotné a tým mě jen brzdí.
A je to tak. Nebyli byste v bezpečí.
Tak se s tím smiřte, jasné?
Sarah, já…
Ne, všichni spadneme do lávy.
Vím, že jsi pokažený, ale jen jedinkrát se otevři.
Jsme všichni usmažení na doda?
Cítím grilovačku!
Ridley nás Oko-kompasem zachránila.
Víš, co se říká.
„I rozbitý Oko-kompas jednou denně jde.“
A je úplně kaput.
Spravíme ho než…
se přihodí něco nemilého.
Co se to děje?
Průlom vytvořený porouchaným Oko-kompasem se vymyká kontrole.
A vnesl sem vnější svět.
Muzeum. Jeho obyvatele. Expozice. Všechno lehne popelem.
Z nás všech bude do oběda láva.
Jen když nic nepodnikneme.
Spravme můj Oko-kompas a zavřeme portál před další erupcí.
Ido, máš své kovářské nářadí?
Ovšem.
Skvělé. Přetavíme ho tady, zatímco ty s týmem odvedete ostatní do rotundy.
Ale já nemůžu.
Všichni se bojí a jsou zmatení.
Někdo je musí vést.
Ridley, já lhala.
Ne, že bych nechtěla tým.
Ale bojím se ho mít.
Co když udělám chybu nebo se někdo zraní?
Zraní se nebo umře někdo blízký.
Toho se bojím nejvíc.
Radši nebudu strážkyně než selhat.
Sarah, znám někoho, kdo se ti moc podobá.
Neustále si dělá starosti o bezpečí ostatních.
Obzvlášť o mé.
Je přesvědčená, že selhala jako dobrodružka i strážkyně.
Ale chyby k životu patří.
Ne vždy se daří zvítězit,
ale nevadí.
Schytáš to občas do brady,
což nevadí.
Chyb se vyvarovat nejde,
leč hrdinové vytrvají.
Naučí se říci si:
to nevadí.
Nejsou před strachem imunní,
což nevadí.
Vytrvat je potřeba
a to nevadí.
Když lidé pomoci žádají,
nechť kaz či chyba neodradí tě,
neb to vadí.
Nejde o množství chyb,
nesejde, že si nabiješ.
Ale jak rychle se zase postavíš.
Ne vždy bitvy vyhraješ,
ne vždy vše můžeš zachránit.
Jenom se snaž,
o tom to prostě je.
Tak to je.
Jsi Jonesová, Sarah, a ty se nikdy nevzdávají.
Jonesové se nikdy nevzdávají?
Týme, lelkování už bylo dost. Pustíme se do toho
Ridley s Idou spraví Oko-kompas
a my odvedeme vyděšené obyvatele.
Máme za úkol je chránit, ne?
- Tak jo. - Tak pojďte.
No jo!
Připravená?
Věru jsem.
Potřebuji jen kapku…
Kapku horké lávy.
Můžeme začít s tavením.
Jak říkají kováři „kdo si jak ustele, tak si i lehne“.
Pospěš si, ano? Nemáme moc času.
- My to zvládli. - Hurá!
Dodo dokázali jsme to.
Houstone, máme zachránit lidi z muzea.
A všechno bude cajk.
Všichni ke schodům.
Ale ne! Srdce muzea.
Sarah, proč neutíkáš.
Jen běžte. Budu hned zpátky.
Ne, mami!
Ido, prosím, pospěš si.
Chviličku.
Panečku!
Mám to!
Ale ne.
Mami!
Sarah, drž se.
Můj klobouk!
Tvůj klobouk je pryč.
O nic moc nejde.
Začínám věřit, že to není klobouk, co z člověka dělá dobrodruha, ale…
Srdce, co bije pod ním.
Ta druhá část se mi líbí.
Mně taky.
To ne! Uvízly jsme tu!
Slečno Ridley, chytejte!
Ono… to fungovalo.
- Dokázaly jsme to! - Jasňačka!
- Galakticky dobrá práce, vážení! Jupí! - A dokázali jsme to společně.
Jako tým s velkým T.
- Jo! - Tým.
Asi se to povedlo.
Když už je láva fuč, pomůžete nám dolů?
Jejda. To jsem spískala já.
Máme tu vyděšené obyvatele, co čekají na návrat domů.
- Můžeme? - Běžte.
Zvládnete to. Muzeum s vámi bude v bezpečí.
- Ovšem. - Souhlas.
Děkuji za důvěru, Ridley. Slibuji, že se nikdy nevzdám.
Děkuji, Ridley.
Expozice bez mříží, strašidelných blesků nebo bezpečáků.
Zatím dobrý.
Dudley, na banner nemůže být „v hlavní roli fantastický Dudley“.
Cože? Jak to?
Protože hvězdou této oslavy nejsi ty, ale já.
Tedy vlastně strom.
Musím přesvědčit mámu, aby toho nenechávala.
A klobouk k tomu nepotřebuju.
Hrdinu nedělá klobouk, ale srdce, co bije pod ním.
A nikdo nemá takové srdce jako máma.
Vím, že ji přesvědčím.
Mami?
Jsem v kuchyni.
Mami, fajn, vím, že už nechceš být strážkyní, ale já…
Že už nechci?
O čem to mluvíš, zlato?
Ale tys říkala…
Ridley, jsem Jonesová, a Jonesové se nevzdávají.
Pospěš a před hlídkou se najez.
Po očku sleduj Peabodyho. Poslední dobou se chová divně.
Budoucnost jsem nejen spravila, ale i vylepšila.
- Cože, zlato? - Nic.
To bylo za co?
Za to, že jsi mi inspirací. Díky. A že se nikdy nevzdáváš.
I ty mě inspiruješ, Rid. A slibuju, že se nikdy nevzdám.
Překlad titulků: Kateřina Marko