På et sted fyldt med mystik
Hvor fortiden lever
Er der en helt
Som er klar til at trives
Hun redder vores fremtid Ved at beskytte fortiden
Hun er en helt Hvis øjeblik er ankommet
Ridley Jones
Modig og tapper
Ridley Jones
Hun beskytter museet
Ridley Jones
Hendes eventyrlyst smitter
Med dinoer og dronter Og astronautchimpanser
Ridley Jones
Hun har sin detektivhat
Ridley Jones
Ingen udfordring er for stor
Hun giver aldrig efter for frygten
Hun brillerer på eventyr
Svinger ind i faren Og redder dagen
Ridley Jones
HVER JONES TIL SIN TID
Kom så, små heste.
Det var en god idé at krympe os
og gemme Museets Hjerte i det Gamle Vesten.
Ridley er klogere end Antares.
Da jeg fandt ud af, jeg havde flere kræfter,
ville jeg bruge dem.
Jeg er glad for, at træhuset er færdigt,
så vi kan aflevere Hjertet.
Også mig. Men vi må skynde os tilbage.
Mit ar kilder. Det er aldrig et godt tegn.
Jeg har en dårlig fornemmelse.
Også mig.
Men jeg tror, det er fordi, din hest
står på min hale.
Jeg hører noget.
Vent her.
Ridley. Jeg befaler dig…
Sig, at alt er okay.
Ja. Hvad tænker du?
Her er lidt for stille.
-Dit ar havde ret. Vi er i problemer. -Hvem er de?
Tyve fra det gamle vesten.
Ondere end en slange, mere stinkende end et æsel.
-Gem jeres værdigenstande. -Det eneste vigtige er Museets Hjerte.
-Vi må ikke lade dem stjæle det. -Jeg har en idé.
Mo, Fa og Øjne, rid mod vest.
Vi rider østpå med hjertet. Rid mod banditterne og forsink dem.
-Så kan vi komme væk. -Lad os gøre det.
Ses på den anden side.
De Jones-kvinder er helte.
Sandt.
Lad os gøre det. Vi skal opholde dem.
Vi har forstået.
G-kræfter er nemmere for mig end det her.
Enig, men hvis banditterne får fat i Museets Hjerte,
så kan vi ikke komme til live.
-Rid løs. -Wow!
Der er flere banditter på vej herhen.
-Mor, du tager hjertet. -Hvad vil du gøre?
Jeg lokker dem væk.
Nej. Det er for farligt.
Vi er beskyttere. Det følger med jobbet. Jeg kan godt.
Min hat! Den har jeg altid haft.
Jeg har den.
Godt grebet.
Jeg kan stadig.
Hatten gør dig ikke til eventyrer.
Det gør hjertet. Og du har det stærkeste hjerte.
Tak, mor.
-Vær forsigtig. -Selvfølgelig.
Det er mit mellemnavn.
Eller, nej, du navngav mig jo.
Men jeg lover at være forsigtig.
Få hjertet i sikkerhed.
Det er det vigtigste, ikke?
Sørens! Her er intet af værdi.
Nogen skal ud med sproget.
Hold mig!
Hvor er jeres værdigenstande?
Det siger jeg ikke.
Nej. De har Ridley.
Jeg burde redde Hjertet.
Men jeg kan ikke forlade hende.
De har ikke andet end for mange bananer.
Det samme her. Minus bananerne.
Hvad har vi så her?
Mor, nej!
Ridley, beklager.
Det er det, I leder efter.
Lad hende gå.
Mor!
Der må ikke ske dig noget. Jeg risikerer intet.
Virkelig pænt.
Og det er hjerteformet.
Det passer til gardinerne.
-Lad os smutte, mens… -Hallo!
Hvor er I?
-Det er… -Dudley?
Jeg fatter ikke, I gik efter hjertet uden mig.
Beklager, vi troede, du var forkølet.
Det var bare allergi. Jeg har følsomme bihuler.
Allergi.
-Hey. -Ridley!
-Hvad laver du? Kom tilbage! -Stol på mig.
Stop hende.
Undskyld, Dudley.
Hvorfor nu det? Støvet får mig til…
Mor, Øjenhold, i dækning.
Gør jer klar!
Jeg har det!
Hold fast. Vi har dig.
Undskyld mig.
Det var tæt på.
Godt gået. Banditterne fløj afsted, og…
-Der er slået et stykke af. -Det er okay.
Nej.
Hvad er der galt?
Jeg tror, jeg har mistet min beskytter-mojo.
-Lad os finde den. -Det er ikke så nemt.
Beklager forstyrrelsen, men solen går ned.
Vi skal nå hen til portalen.
Fedt.
Hvis I synes, almindelige banditter er slemme så bare vent.
Okay, vi kommer. Ikke, mor?
-Jo. -Kom så.
Jeg følger dig overalt.
Hejsa.
Vi er tilbage.
Og et kompasøje kan nogle fede tricks.
Jeg elsker at kunne rejse i tiden
og at blive lille nok til at se Mo og Fa i øjnene.
-Farvel! -Vi ses!
-Fik I det? -Ja.
Og vi tog endnu et billede til væggen.
Hvor er det smukt.
Helt perfekt.
Tak. Det skal hænge ved siden af her, hvor Sarah er i lære.
Det er ikke mors hat.
Nej, det var hendes gamle eventyrhat. Den faldt fra hinanden til sidst.
Tænk, at det er 35 år siden, vi udvidede museet
og inkluderede træet her.
Og det har holdt på Museets Hjerte i 35 år.
I dag genåbner vi det.
Og jeg trækker mig som museets beskytter.
-Hvad? -Det må du ikke!
Jeg elsker at beskytte stedet, jeg har dedikeret mit liv til, men det er tid.
Jeg må lægge hatten på hylden.
Mor, hvorfor?
Du så mig.
Jeg har ikke samme trang til eventyr.
Ikke længere.
Måske var jeg aldrig lige så god. Som dig.
Mor…
Hvad skete der?
Mor valgte at redde mig. Hun tror ikke, hun kan være beskytter.
-Hun skal bare mindes om det. -Om hvad?
Hvor god hun var. Og er. Sarah?
Sarah, vent.
Jeg kan ikke se min mor ikke være beskytter.
Se os lige. Vi var et godt hold.
Hun er den bedste beskytter, jeg kender.
Ikke for at fornærme nogen.
Det er fint.
Jeg har altid set op til hende.
Hun var frygtløs. Og den bedste leder.
Gid vi kunne minde hende om det.
Det ved jeg, vi kan.
Hvad var mors bedste eventyr?
-Tænker vi det samme? -Hvad tænker du da?
At man skal have tre sokker, så man har en i overskud?
Wow. Vildt.
Din mors bedste eventyr var også vores.
Der er det.
-Mumietastisk. -Det husker jeg.
-Hvad kigger jeg på? -Ar. Fra en skræmmende brand.
-Sådan blev vi et hold. -Og slog os sammen med din mor.
Jeg husker det, som var det i går.
Alle på museet var samlet for at se træets indvielse
og fejre dets tilføjelse.
Vi var hverken en flok eller venner, som vi er nu.
Makker!
Men midt i ceremonien
kom der lyn fra vejrudstillingen
som ramte træet.
Og det brændte.
-Der var kaos på museet. -Din mor forsøgte at klare det alene.
-Og vi kunne ikke rigtig lide hinanden. -Men modig som hun er
løb din mor ind i flammerne i stedet for at flygte.
Åh nej!
Hun kom ud dækket i aske,
og hun havde Museets Hjerte.
Det varme metal fra hjertet gav hende arret,
-men hun var ligeglad. -Og så blev vi alle til et hold.
Og med Sarah som leder fik vi reddet alle fra ilden.
Holdet blev smedet i flammen, og vi reddede museet den dag.
Wow. Smedet i flammen.
Mor er en modig eventyrer.
Hvis bare vi kan minde hende om, hvordan det føltes at være en helt.
Se de her billeder Nu skal I høre, hvad jeg ser
En helt, der er tapperheden selv
Mor skal mindes om
Hvem hun var dengang
Og så bliver hun en helt igen
På alle sine eventyr viste hun Hvor modig hun var
Hvis bare vi kunne hjælpe hende Med at huske tilbage
Hvis vi kan finde
En vej tilbage dertil
Så kan hun blive en helt igen
Åh mor, fortæl mig Hvad jeg skal gøre
Så du kan få øje på den inspirerende helt
Som jeg ser i dig
Vi får hende til at huske
Hvem hun altid har været
Vi hjælper hende med at blive en helt
Igen
-Samling. -Hvad så, Ridley?
Jeg har fået nye kræfter, ikke?
Jeg kan gå tilbage i tiden.
Hvorfor vil du det?
Jeg hadede syvende klasse.
Hvis jeg bruger kompasøjet på fotoet af mor og træet,
kan vi gå tilbage og låne mors eventyrhat.
Når hun tager den på, så vil hun ændre mening.
Tidsrejser?
Er det ikke meget risikabelt?
Jeg har kun lært en smule om det,
men er der noget, jeg ved,
så er det, at tidsrejser kan ødelægge nutiden.
Og fremtiden.
Det er for farligt. Og det kommer fra en, der hopper ind i sorte huller.
Ja. Du har vel ret.
Lad os finde en måde at gøre din mor glad på.
-Hun vil nok gerne have fuglefrø. -Jeg kan godt. Jeg ved, jeg kan.
De gjorde mig til beskytter.
Jeg har kræften. Så hvorfor ikke?
Jeg er hurtigt tilbage igen.
Okay, fortid, her kommer jeg!
Det er museet, men alt ser gammelt ud.
Jeg er nok i fortiden.
Mor, har du set min hat?
Har du mistet den igen?
Det er mor og mormor fra fortiden.
Og der er mors hat.
Ja!
Jeg gjorde det. Jeg afleverer dig, når mor føler sig som en helt igen.
Tilbage i nutiden.
Men hvor er alle henne?
Mor? Mormor?
Hvorfor er her så mørkt?
Mor, er du her?
Har mor og mormor gjort noget ved træhuset?
Alt er anderledes og…
Wow! Hr. P?
Hvem der?
-Indtrængende! -Frys!
Jeg må smutte.
Nogen er brudt ind på museet.
Hvem er de?
-Hej? -Hop op, hvis du vil væk.
Hvem er du?
Hop op, Solstråle.
-"Solstråle"? -Hey!
Vi må advare hr. Peabody.
-Det burde give os lidt tid, Solstråle. -Du sagde "Solstråle" igen. Hvem er du?
Hvem jeg er?
Din venlige rumabe og leder af museets modstandsbevægelse.
-Leder og eneste medlem. -Peaches? Hvor er jeg glad for at se dig.
Godt at se dig, Ridley. Men hvad laver du her?
-Det er ikke et sted for børn. -Det er et museum for børn.
Ja, men museet er ejet og bliver styret af Peabody, husker du nok?
Du har været væk i et stykke tid, så lad mig forklare.
Da Peabody overtog,
smed han din familie ud og flyttede ind. Han tvang jer til at arbejde i gaveboden,
fyrede Lonny og hyrede et sikkerhedsfirma.
Og det værste? Peabody låser om natten.
Alle er fanget.
Ingen kan lege sammen, besøge hinanden,
ingen koncerter, intet.
Hvorfor stoppede holdet det ikke?
Holdet? Hvilket hold?
Fred, Dante, Dudley, Ismat og dig, Peaches.
-I skabte et hold, da mor var lille. -Nej. Vi var aldrig et hold.
Hvad? Åh nej.
Og ikke for at ødelægge stemningen, men din mor blev aldrig en beskytter.
Hun trodsede ikke Peabody.
Jeg…
Jeg tror ikke på dig. Mor elsker museet,
og hun ville beskytte det.
Virkelig?
Vil du føre mig til min mor?
Mor?
Hvad laver du her? Du burde være i kostskole.
Kostskole? Hvornår har jeg…
Nå ja. Jeg går i kostskole.
Jeg var bare nødt til at se…
-Lad mig se din hånd. -Hvad?
-Hvor er dit ar? -Hvilket ar?
Da familietræet stod i flammer.
Jeg ved ikke, hvad du snakker om, men jeg husker branden.
Træet blev ramt af lyn, og alle var så bange.
Men du reddede Museets Hjerte, ikke?
Hvad? Løbe ind i en brand? Ellers tak.
Jeg kunne ikke finde min hat.
For risikabelt.
Du gik ikke ind, fordi du ikke havde din hat?
Og du fik aldrig nogen med på holdet.
Peabody vil ikke synes om, at du er her.
Og det er ham, der bestemmer.
Nå. Okay.
Når jeg er færdig, kører jeg dig tilbage.
Så venter jeg bare udenfor.
Alle forsvinder fra fotoet.
Betyder det, at da jeg tog hatten,
så ødelagde jeg alt, og holdet blev aldrig samlet?
Jeg må gøre det godt igen.
Men jeg skal ud herfra. Kan du hjælpe mig?
Det kan jeg.
Tak.
Det var godt at se dig. Vi har savnet dig.
-Jeg lover, jeg kommer tilbage. -Forstået. Lad os komme afsted.
-Der. -Det mystiske fartøj,
-der altid taber bananskræller. -Prøv at fange mig.
Tak. Jeg lover, at når jeg er færdig,
så er du ikke alene mere.
Stop!
Kom nu, portal. Åbn.
Kom nu!
Alt ændrede sig, da jeg tog mors hat.
Så hvis jeg leverer dig tilbage, burde alt blive godt.
Ikke?
Umuligt.
Du fandt min hat.
Jep.
-Jeg kom for at aflevere den tilbage. -Den havde jeg brug for tidligere.
Der gik ild i træet.
-Hvad? Det er ikke godt. -Jeg havde ikke min hat, og jeg frøs.
Min mor dukkede op… til sidst.
Nej, det er for sent.
Branden er allerede sket. Hvad gør jeg?
Du ser bekendt ud. Kender jeg dig?
Jeg er…
…også en Jones.
En fjern kusine på besøg. Jeg hedder Ridley.
Ridley? Sejt navn. Det må jeg huske på.
Godt at møde dig. Jeg hedder Sarah.
Og jeg er i lære som beskytter.
Ved du, hvad en beskytter har brug for?
Et hold at lede. Vi burde lave et.
Jeg er bedre alene. Et hold ville sænke mig.
Nej. Et hold er det bedste.
Giv det et forsøg.
Jeg kender de rette til jobbet.
Wow!
Tak for hjælpen.
Det kan være godt at have en ved sin side.
Måske har du ret. Vi må se. Hvem tænkte du på?
Dronten Dudley? Er du sikker?
Er han ikke bange for alt?
Ikke alt.
Kun edderkopper, klovne, søstjerner,
hans egen skygge og bamser.
Han er bange for meget.
-Men han er en loyal ven… -Ven?
Det er det, jeg har hørt om ham.
Hallo? Dudley?
Hvem der?
Hej, Sarah. Og du er…?
En fjern Jones-kusine?
Vi er ved at samle et hold,
og Ridley har foreslået dig.
Ikke eventyr!
Alt uden for min udstilling er farligt.
Jeg vil ikke udryddes!
Og Sarah Jones som leder?
Hun er ikke en "leder."
Det kommer fra en med et dørslag på hovedet.
Og hvad er det til?
Beskyttelse.
Hver dag kan være dommedag.
Du kunne falde i en vulkan
Asteroider flyver rundt i rummet
Og det er ikke så fedt
At vide, at en Kan ramme dig i ansigtet
Et skridt fra udryddelse Et minut fra undergang
Derude kan alt springe i luften
Der er tornadoer og lyn
Der er kviksand Og det er overalt
Mumier og klovne Er meget skræmmende
Jeg vil hellere blive her
Med køkkengrej på hovedet
Et skridt fra udryddelse En fod i graven
Derude kan alt springe i luften
Derude kan alt…
Springe i luften
Alle ledere og helte skal starte et sted. En rejse starter ikke ved slutningen.
Hvis du gav hende en chance, ville hun måske overraske.
Jeg ved, at verden kan være skræmmende,
men vi har venner, der beskytter os,
så vi kan se vores frygt i øjnene.
Virkelig? Kunne jeg få venner?
Venner der vil elske dig, som du er.
Hvad siger du?
Lad os gøre det.
Det er spild af tid. Alle ved, Winifred kører solo.
Jeg forstår hvorfor. Jeg ved ikke, om mine ben kan holde.
Winifred? Mener du ikke Fred? Fred!
-Hvad sagde du? -Fred?
-Hvordan ved du, jeg vil hedde Fred? -Du ligner en Fred.
Mine forældre døbte mig Winifred, men det føles forkert.
Fred passer bedre til en stærk bison.
Tja, stærke Fred, vi vil gerne have dig på holdet.
Beklager. Jeg kører solo.
Ingen i flokken forstår mig. Hvorfor skulle I?
Der fik du os.
Vi må hellere tage tilbage.
Gudskelov.
Vent! Fred!
Nogle gange er vores sande flok ikke den, vi er født ind i.
Det er den, vi vælger.
Tja, hvis du er en del af flokken.
-Hvad hed du? -Ridley.
Du ligner en Ridley.
Hvis du er med, så er jeg også.
Lad os komme afsted!
Tving mig ikke til at løbe mere!
Hvem er den næste, der skal med på holdet?
Av!
Dante, er du okay?
Jep. Jeg har det fint.
Bare endnu et uheld.
Ralph og jeg er hårdføre.
Du må være forsigtig.
Forsigtig? Det har ingen fortalt mig før.
Det er en god idé.
Du vil nok gerne skate alene,
men vi vil have dig med på vores hold.
Når vi åbner vores hjerter og lader…
Jeg er på. Det lyder sjovt.
Okay. Dejligt.
Det var nemt.
Hvor kommer den musik fra?
Ups. Det er mig.
Sejt!
Hvad?
Det er skræmmende!
Men også sjovt.
Kom så!
Skal vi ikke hen til rumfløjen?
Du sagde, du ville hen til Peaches.
Hun er ikke i rumfløjen. Hun plejer at sidde…
…her.
Mo, Fa, en bananmilkshake mere, tak.
-Ja da. -Husk at give drikkepenge.
Det her er ikke en velgørenhed.
-Hun ser så ked af det ud. -Rygtet går på,
at Peaches har en frygt, der overtog.
Hun gad ikke rummet længere.
Hemmelig frygt.
Vent her.
Hej, Peaches, ikke?
Hvem spørger?
En ven du ikke har mødt endnu.
Jeg hedder Ridley Jones.
Hvad kan jeg hjælpe dig med?
Det er bare et gæt, men er du bange for højder?
Væggene har ører.
Jeg plejede at kunne overkomme min frygt
og tage på missioner med min ven Sylvia Jones.
Hun var den modigste. Og det gjorde mig modig.
Men i årene siden har frygten overtaget.
Alt er mere skræmmende nu.
Selv Sarah frøs under branden.
Vi har alle en frygt, men vi er ikke alene.
Som du sagde, mormor… Sylvia gjorde dig modig.
Det kan Sarah også.
Hvis du kommer med på holdet, så kan vi hjælpe dig.
Bestilling.
Behold den. Jeg er klar til at lette!
Hvad? Efter alt vores hårde arbejde?
Undskyld.
Vi er på størrelse med en ske.
Jeg fatter ikke, at det virker.
Hvilket er godt, for jeg skal redde museet.
Kun et medlem mere.
-Hvem? -Ismat.
-Hvad? -Dronning Ismat?
Ja.
Den Irritable?
Forfærdelige?
Den "Virkelig Gnavne?"
Hele tiden?
Og konstant. Den Ismat?
-Kom. -Laver du sjov?
Nu, hvor jeg har min hat, er jeg ikke bange for noget.
Men jeg kunne godt være bange for mumiedronningen.
Hvad? Kom så.
Ismat kan være lidt meget, men man behøver ikke være bange.
Åh nej.
Indtrængende!
Du sagde?
Hej.
Vi er ikke indtrængende. Vi er venner med dronningen.
Det lyder jo sandsynligt. Dronningen har ingen venner.
-Stilhed. -Vi præsenterer vores dronning,
Dronning Ismat Chione Jomana Edrice Khepri den Stør… ste.
Bukker.
Jeg ser ikke på hende.
Tak, fædre.
Hvem vover at bryde ind på denne royale mumies
hellige og flotte domæne?
Deres højhed.
Vi bor på museet, og vi har rejst hertil for at besøge dig.
Mig? Uden gaver eller et offer?
Det mener I ikke.
-Tag dronten. -Hey!
Laver du sjov?
Han passer ikke ind.
Kom nu. Du må gøre noget.
Alle har brug for dig.
Indtrængeren flygtede!
Ja!
Stå stille, ellers stikker jeg dronningen.
Beklager.
Kom så.
Hvad står I her for?
De har kidnappet vores skat. Eller dronningen.
Slip mig, dit fjols.
Uden en dronning kunne kongeriget bryde ud i kaos.
Og mit tøj bliver krøllet.
Vend om.
Der er de! Stop dem!
Jeg lover jer for, at dronte smager dårligt.
Flere gode idéer?
Fortæl Ismat, hvorfor vi er her.
Jeg beklager, men vi ville bare snakke.
Jeg kender til stort ansvar.
Og at opretholde en familiearv. Det er overvældende.
Men hvis du sænker paraderne
og får nogle venner, så kan du forandre dig.
-Til noget mindre… dronningeagtigt. -Det er min mor.
-Det var tæt på. -Jeg troede, vi var uddøde.
Nogle af os er uddøde.
Sandt.
Du var fantastisk.
Det var jeg vel.
Jeg ville ikke have været så slem mod jer. I var bare endt i fangehullet.
-Ikke andet, Prinsesse? -Det er "Dronning".
Det er første gang, I har sagt det.
Glem det.
Jeg er glad for, at du tog med os, Ismat.
Nu er I et hold, og Sarah er leder.
Og nutiden bør være normal.
Hvad?
Alle forsvinder stadig.
Men hvorfor?
Fred, væk fra smykkerne.
Jeg rørte dem bare.
Jeg er ikke god til konflikter.
Undskyld. Hvad hed du nu? Devon?
Derfor flyver jeg som regel solo.
Nok har jeg samlet jer, men I er stadig ikke et hold.
Se, hvad jeg har gjort
Sikke et rod, jeg har lavet
Jeg kan ikke fikse Den her ødelagte drøm
Min indsats var ligegyldig På trods af det, der står på spil
Jeg prøvede at gøre jer til et hold
Men man kan ikke tvinge et venskab
Jeres blev smedet i ild
I stod sammen Da det var sværest
Jeg kan ikke ændre det nu
Jeg er dømt til at tabe
Jeg kan ikke tvinge jer til at vælge
At være et hold
-Virkelig? -Laver du sjov?
Mit eneste valg er at tage tilbage og finde en måde at fikse tingene på.
Mit kompasøje. Det er i stykker. Det sker bare ikke.
Kom nu. Virk. Kom nu.
Ja!
Det er ikke godt.
Umuligt. Er det et kompasøje?
Makker!
Du sagde ikke, du også var beskytter.
Det må være hårdt.
Hårdt for dig. Jeg finder det nok nemt.
-Det må jeg have glemt at sige. -Det er helt ødelagt.
Ja. Det gik i stykker. Jeg skal fikse det, inden jeg tager hjem
til et hus i nutiden, og som ikke er i fremtiden.
Det er en fin anordning.
Du skal have fat i en virkelig god smed.
Ja, men hvor skal jeg finde det?
Nå. Ja. Ida.
Det er helt i stykker.
Når jeg slår nok gange, gør det sådan.
Uha!
Det var det, jeg frygtede. Det skal laves om.
Laves om? Hvis nogen kan gøre det, er det dig.
Måske kan jeg godt.
Smelte metallet ned så det kan formes.
Men varmen i min udstilling er ikke nok.
Jeg må lave det om i den dinosaurs vulkan.
Vulkanen lige der?
Jeg troede, du ville nævne noget, der var langt væk og farligt.
Nej, ikke den kopi af gummi og plastik.
Den ægte. Her.
Du store pyramide.
Det er meget røg.
Og lava.
Og magma.
Det er en del af min udstilling,
men jeg prøver at undgå vulkanen.
Fordi den er så aggressiv.
Ida, kan du ikke bare komme et plaster på,
-og så er det fint? -Desværre ikke.
En genstand så sjælden og magisk skal smedes i flammen.
Smedet i flammen.
Ja.
Ligesom træet
kan den her mission samle mor og holdet.
Bare rolig. Hvis vi arbejder sammen, kan vi godt.
Nu, hvor vi har fordelt mit værktøj,
skal vi skynde os op til toppen.
Der stiller jeg op ved den varmeste lava.
Tæt på ser det meget uhyggeligere ud.
Det ligner et eventyr.
Som jeg kan klare alene.
Vent, nej. Vulkanen er farlig.
Og Ida har så mange ting,
at vi alle må hjælpe til.
Op apropos hold, vil du ikke forberede os?
Fald ikke i lavaen. Den er varm.
Meget inspirerende.
Det ligner en umulig mission,
men jeg tror på jer.
Hvis vi passer på hinanden, når vi det på ingen tid.
Lad os gøre det.
Hvordan går det?
-Det går. -Okay.
De her sten er ikke gode for dronter!
Wow!
Dudley!
Peaches, du reddede mig. Tak.
Det var skræmmende.
Men jeg føler, jeg bliver mig selv igen.
Lad os lave en aftale.
Hvis du falder, så griber jeg dig.
Altid.
-Gør du? -Selvfølgelig. Hvad har man venner til?
Hvad sker der?
-Vulkanen går i udbrud. -Så må vi skynde os.
Vi må vente, til det er overstået.
I bliver bare, men jeg går.
-Vi må holde sammen. -Ridley,
jeg ville ikke have et hold. Jeg sagde, et hold ville sænke mig.
Jeg kan ikke passe på jer.
Sådan er det bare, okay?
Sarah, jeg…
Vi falder ned i lavaen.
Jeg ved, du er i stykker, men virk nu.
Er vi alle friturestegte?
-Her dufter af mad. -Ridley brugte kompasøjet og reddede os.
Du ved, hvad man siger. "Et kompasøje virker en gang imellem."
Åh nej. Den er helt ødelagt. Vi må fikse den, inden…
…der sker noget slemt?
Hvad sker der?
Den portal, jeg lavede, må være ude af kontrol.
Og verden er kommet herind.
Museet. Beboerne. Udstillingerne.
Alt bliver ødelagt.
-Og vi bliver alle stegt. -Kun hvis vi ikke gør noget.
Vi skal fikse kompasøjet og lukke portalen før næste udbrud.
Ida, har du dit værktøj?
Ja da.
Vi laver det om,
mens du og holdet får de andre i sikkerhed.
Men jeg kan ikke.
Alle er bange og forvirrede.
De har brug for dig som leder.
Ridley, jeg løj.
Jeg vil gerne have et hold.
Men jeg frygter det.
Hvis jeg dummer mig, og nogen kommer til skade?
At miste en jeg elsker. Det er min største frygt.
Så vil jeg hellere ikke være beskytter.
Jeg kender en, som minder meget om dig.
Hun sørger altid for, at andre er i sikkerhed.
Især mig.
Og hun har følt, hun har svigtet som beskytter.
Men det er okay at fejle.
En helt vinder ikke altid
Men det er okay
Til tider får du modgang
Og det er okay
Man kan ikke undgå fejl
Men helte kæmper videre
De lærer bare at sige
Det er okay
En helt frygter også
Men det er okay
Du må lære at kæmpe videre
Og det er okay
Når folk skal beskyttes
Må du ikke lade noget Skræmme dig væk
Det er ikke okay
Det er ikke, hvor slemt du fejler Det er ikke, hvor hårdt du falder
Det er, hvordan du rejser dig igen Der er det afgørende
Du kan ikke vinde alle kampe
Du kan ikke altid redde dagen
Men gør dit bedste
Det skal nok gå
Det er okay.
Du er en Jones. Og de giver aldrig op.
Jones-kvinder giver aldrig op?
Så har vi kigget nok. Lad os mobilisere.
Ridley og Ida fikser kompasøjet,
og vi har mange bange beboere.
Vi skal redde dem, okay?
-Okay! -Så kom med.
Åh ja!
Er du klar?
Så sandelig.
Jeg skal bare have lidt…
…varm lava.
Vi begynder at smelte.
Og som vi smede siger: "Det er et farligt arbejde."
Skynd dig. Vi har ikke meget tid.
-Det lykkedes. -Hurra!
Ja. Det gjorde det.
Så er folk kommet i sikkerhed.
Og alt skal nok gå.
Løb hen til trappen.
Åh nej! Museets Hjerte!
Hvorfor løber du ikke?
Fortsæt. Jeg kommer.
Nej. Mor!
Ida, skynd dig.
Næsten.
Wow!
Har det!
Åh nej.
Mor!
Sarah, tag fat.
Min hat!
Din hat. Den er væk.
Det er fint nok.
Jeg begynder at tro, det ikke er hatten,
der skaber eventyreren, det…
Er hjertet.
Den anden del er god.
Det er den.
Åh nej! Vi er fanget!
Ridley! Grib!
Det… virkede.
-Vi gjorde det! -Sådan!
-Godt gået, alle sammen. Vi gjorde det! -Og vi gjorde det sammen.
Som et hold. Med stort H.
-Ja! -Et hold.
Vi gjorde det vist.
Lavaen er væk, så kan nogen hjælpe os ned?
Ups. Det var vist mig.
Vi har en masse beboere, der skal hjem igen.
-Klar? -I går bare.
Du kan godt. Jeg ved, du beskytter museet.
-Ja. -Forstået.
Tak, fordi du troede på mig. Jeg lover aldrig at give op.
Tak, Ridley.
Ingen tremmer for udstillingerne, intet uhyggeligt lys. Så langt så godt.
Dudley, der kan ikke stå: "Med den Fantastiske Dudley."
Hvorfor ikke?
Du er ikke showets stjerne, det er jeg.
Eller træet er.
Nu må mor så bare ikke trække sig.
Men jeg har ikke hendes hat.
Hatten er ligegyldig. Det er hjertet, der tæller.
Og ingens hjerte er stærkere end mors. Jeg kan overbevise hende.
Mor?
I køkkenet.
Jeg ved, du vil trække dig tilbage som beskytter, men…
Trække mig?
Hvad mener du, skat?
Men du sagde…
Jeg er en Jones-kvinde, og vi giver aldrig op.
Spis så inden vi skal rundt.
Og pas på Peabody. Han har virket mistænksom.
Jeg fiksede ikke fremtiden. Jeg gjorde den bedre.
-Hvad sagde du? -Intet.
Hvad var det for?
Tak, for at være min helt. Og for aldrig at give op.
Du er også min helt. Og jeg lover aldrig at give op.
Tekster af: Mads J. R. Jensen