Van egy hely, csupa rejtély
Csupa bűvös talány
Hogy a titkát ne sejtsék
Hűen őrzi egy lány
Ő a jövőért harcol ott, hol élő a múlt
Mindig tudta, hogy vár rá egy kalandos út
Ridley Jones
Ő az, ki nevet a végén
Ridley Jones
Múzeumvédelmező
Ridley Jones
Ki büszkén jár csapata élén
Mert dinó és dodó meg űrmajom kíséri őt
Ridley Jones
Kalapja szemébe húzva
Ridley Jones
Hej! Előtte nincs akadály
Ő a veszélytől sohase fél
És kalandot keresve él
Teste-lelke erős, ő egy igazi hős
Ridley Jones
RIDLEY JONES
Jones a jövőbe
Rajta, lovacskák!
Paleoisztikus ötlet volt összezsugorodni
és elrejteni a múzeum szívét a vadnyugati makettben.
Ridley ötlete volt. Igazán ragyogó elme.
Kösz. Rájöttem, hogy érdemes használnom
az új védelmezői képességeimet.
Örülök, hogy elkészült a faház és visszatehetjük a szívet a helyére.
Én is. De siessünk vissza!
Fáj a sebhelyem.
Ez nem jó jel.
Rossz előérzetem van.
Nekem is, haver.
De szerintem azért, mert a lovad
épp a farkamon áll.
Hallok valamit.
Várjatok itt!
Ridley. Megparancsolom…
Mondd, hogy minden oké!
Helyzetjelentést, napsugár!
Csend van. Túl nagy a csend.
A sebhelyed nem tévedett. Baj van.
Méghozzá nagy baj. Kik ezek?
Banditák. A vadnyugat rablói.
Álnokabbak, mint egy kígyó, és büdösebbek, mint egy öszvér.
Rejtsétek el az értékeiteket!
Az egyetlen értékünk a múzeum szíve.
Nem vehetik el a banditák.
Van egy tervem.
Anyó, Apó és a Szem, ti nyugatra mentek.
Anya, mi keletre megyünk a szívvel.
Tartsátok fel a banditákat!
- Így lesz időnk lelépni. - Rajta!
Viszlát később!
A Jones nők igazi hősök.
Igen.
Mehet a vágta! Fel kell tartóztatnunk őket.
Nem kell kétszer mondanod.
Ez a pattogás rosszabb a hátsómnak, mint a G-erő.
Megértem, de ha a banditák megszerzik a múzeum szívét,
nem kelhetünk többé életre.
- Pattogj csak! - Jaj!
Jaj, még több bandita! És erre tartanak.
Anya, fogd a szívet!
Mire készülsz, Ridley?
- Elcsalom őket a közeledből. - Ne! Túl veszélyes.
Védelmezők vagyunk. Veszélyes a munkánk. Menni fog.
Ne! A kalapom! Mindig rajtam volt!
Elkaptam.
Szép volt!
Van pár trükköm.
Ne feledd! Nem a kalap tesz kalandozóvá,
hanem a szíved. És neked igazán erős szíved van.
Kösz, Anya.
- Vigyázz magadra! - Meglesz.
Az óvatosság a második nevem.
Jó, tudod, hogy nem. Te neveztél el.
Óvatos leszek. Megígérem.
Menj! És vigyázz a szívre!
Ez a legfontosabb, ne feledd!
Patkányok! Semmi fényes holmi.
Jobban teszitek, ha vallotok!
Elájulok!
Hol a szajré, kisasszony?
Nem mondom meg.
Ne! Elkapták Ridley-t.
Meg kéne mentenem a szívet.
De nem hagyhatom magára. Megyek, Ridley!
Semmi nincs náluk, csak egy rakás banán.
Ennél sincs semmi. Banán se.
Nicsak, mi van itt?
Anya, ne!
Sajnálom, Ridley.
Tessék. Ezt keresitek. Ha elengeditek őt, a tiétek.
Anya!
Nem hagyom, hogy bántsanak.
Nem kockáztatok.
Csini! Nagyon csini!
És szív alakú.
Jó lesz az új függönyömhöz.
- Menjünk, mielőtt… - Helló!
Hová tűntetek?
- Ez… - Dudley?
El se hiszem, hogy nélkülem mentetek el a szívért.
Bocs. Tüsszögtél, és azt hittük, meg vagy fázva.
Csak allergia. Érzékeny a csőröm.
Allergia.
- Hé! - Ridley!
Mit csinálsz? Gyere vissza!
Bízz bennem!
Megállítani!
Sajnálom, Dudley.
Hé, ezt miért kaptam? A portól…
Anya, csapat, fedezékbe!
Ütközésre felkészülni!
Megvan!
Kapaszkodj! Tartunk.
Elnézést.
Ez közel volt.
Szép volt, Dudley! Elfújtad a banditákat és…
A szív! Eltört!
Nem baj.
De igen.
Anya, mi a baj?
Azt hiszem, elvesztettem a képességeimet.
Keressük meg!
Ez nem ilyen egyszerű.
Bocs a zavarásért, de kezd lemenni a nap.
Sötétedés előtt vissza kell érnünk a portálhoz.
Remek.
Ha a sima banditákat rossznak tartjátok, mit fogtok szólni az éjjeliekhez?
Megyünk. Igaz, Anya?
- Igen. - Gyerünk!
Bárhová követnélek.
Hali!
Visszatértünk.
Én mondom, ez az Iránytűszem hasznos kis cucc.
Imádok utazni az időben és a térben,
és még Anyóval és Apóval is találkozhatok.
- Viszlát! - Viszlát!
- Megvan? - Igen.
És lőttünk egy fotót a dicsőségfalra.
Hű, ez gyönyörű!
Pont ez kellett.
Köszönöm. Ideteszem Sarah fiatalkori fényképe mellé.
Az nem is Anya mostani kalapja.
Nem, az a gyerekkori szerencsekalapja volt.
Annyit hordta, hogy tönkrement.
Hihetetlen, hogy ez a fa már 35 éve
a múzeumhoz tartozik.
És 35 éve őrzi a múzeum szívét.
Ma újra megnyitjuk.
És ma lemondok a múzeumvédelmezői posztomról.
- Mi? - Ne!
Szerettem ezt a munkát,
az egész életemet ennek szenteltem. De most itt az idő.
Végleg leveszem a kalapomat.
Miért, Anya?
Láthattad.
Nem vagyok olyan jó kalandozó, mint te.
Az az idő már elmúlt.
De talán sose voltam olyan jó, mint te.
Anya…
Mi történt?
Engem mentett meg a szív helyett.
Azt hiszi, már nem elég jó.
Csak emlékeztetnünk kell.
Emlékeztetnünk? Mire?
Hogy milyen jó volt. Most is az. Sarah, várj!
Nem tudom elképzelni a múzeumot Anya nélkül.
Nézz ránk! Olyan jó csapat vagyunk!
De kár! Nem ismerek nála jobb védelmezőt.
Persze nem akarlak megsérteni.
Semmi gond.
Mindig olyan akartam lenni, mint ő.
Nem ismer félelmet. És remek vezető.
Bárcsak emlékeztethetnénk erre!
Megtehetjük. Tudom.
Mi volt a legnagyobb kalandja?
- Arra gondoltok, amire én? - Nem tudom. Mire gondolsz?
A zoknikat hármasával kéne árulni, hogy maradjon kettő, ha egy eltűnik.
Azta! Megáll az eszem!
Tudom, mi volt a legnagyobb kalandja. Nekünk is az volt.
Íme.
- Mumisztikus! - Nosztalgikus.
Mi is van itt?
Egy nagyon ijesztő tűzeset nyomai.
- Így lettünk egy csapat. - Így csatlakoztunk a nemes édesanyádhoz.
Mintha csak tegnap lett volna.
Mindenki összegyűlt, hogy megnézzék a fa beiktatását
és megünnepeljék, hogy a múzeum része lett.
Még nem voltunk egy csorda. Nem voltunk barátok.
Haver!
De a szertartás közepén egy gonosz felhő az időjárási kiállításról
villámot szórt a fára.
És lángra kapott.
A múzeumban kitört a káosz.
Anyukád egyedül próbált segíteni.
És nem voltunk olyan jóban.
De olyan bátor volt,
hogy menekülés helyett a lángok közé rohant.
Jaj, ne!
Mikor kijött, korom és hamu borította,
és nála volt a múzeum szíve.
A felforrósodott fém megégette a tenyerét,
de nem zavarta.
Ez ösztönzött arra, hogy egy csapattá váljunk.
Sarah vezetésével
minden havert és havernőt kimentettünk.
A csapatot a lángok kovácsolták össze.
Megmentettük a múzeumot.
Hű! A lángok kovácsolták össze.
Anya tényleg bátor kalandor.
Emlékeztetnünk kell rá, milyen érzés volt
hősnek lenni.
Nézd e sok-sok képet!
Elmondom, mit látok
Egy igaz hőst, ki mindig hű és bátor volt
Mutassuk meg neki
Hogy ki volt ő egykor!
És újra bátor hős lesz akkor
Mindegyik kalandján
Csak egyre bátrabb lett
Hát segítsünk, hogy újra átélje mindet!
Ha újra felszínre tör
A régi dicső kor
Ő újra bátor hős lesz akkor
Ó, Anya, mondd csak, mit tegyek És megteszem
Hogy szemed olyan csodás hősnek lásson
Mint az én szemem
Segítünk, hogy lássa
Milyen csodás ő
És újra a mi hősünk
Lesz ő
- Gyertek közelebb! - Mi az?
Védelmezőként új képességeket kaptam.
Vissza tudok menni az időben.
Miért tennéd?
Te nem utáltad az általános iskolát?
Ha használom az Iránytűszemet ezen a fényképen,
kölcsönvehetjük Anya szerencsekalapját.
Ha felveszi,
nem akar majd visszavonulni.
Időutazás?
Az eléggé kockázatos, nem?
Keveset tudok a téridő-kontinuumról,
de azt igen,
hogy ha visszamegyünk a múltba, tönkretehetjük a jelent.
És a jövőt is.
Túl kockázatos, napsugár.
Ezt úgy mondom, hogy szokásom fekete lyukakba ugrálni.
Igen, igazad lehet.
Gyerünk, vidítsuk fel valamivel az anyukádat!
Mondjuk egy kis madáreledellel.
Meg tudom csinálni. Menni fog.
Elvégre védelmező lettem.
Megkaptam a képességet. Miért ne használnám?
Mielőtt észrevennék, vissza is térek.
Oké, múlt. Jövök! Jaj!
Hű! Ez a múzeum, de minden olyan réginek tűnik.
Visszajöttem a múltba.
- Anya, nem láttad a szerencsekalapom? - Megint elhagytad?
Ez a múltbeli Anya és Nagyi.
És ott a szerencsekalap!
Ez az!
Sikerült! Bocsi, kalap!
Visszahozlak, amint Anya újra hősnek érzi magát.
Vissza a jelenbe.
De hol vannak a többiek?
Anya? Nagyi?
Miért van itt ilyen sötét?
Anya, itt vagy?
Nem újították fel Anyáék a faházat?
Minden olyan más és…
Jaj! P úr?
Ki az?
- Behatoló! - Ne mozdulj!
Mennem kell.
Betörtek a múzeumba.
Ezek meg kicsodák?
- Hali? - Ha ki akarsz jutni, gyere!
Ki vagy te?
Gyorsan! Ülj be, napsugár!
- Napsugár? - Hé!
Szóljunk Peabody úrnak!
Így nem zavarhatnak a biztonsági őrök, napsugár.
Napsugárnak hívsz. Ki vagy te?
Hogy ki vagyok?
Csak a kedves űrmajom,
aki a múzeumi ellenállás vezetője.
Vezetője és egyben egyetlen tagja is.
Csimpi? De örülök neked!
Én is örülök, Ridley. De mit csinálsz itt?
Ez nem gyereknek való hely.
Hogyhogy? Ez egy gyerekbarát múzeum.
Igen, de Peabody a tulajdonosa és a vezetője, nem rémlik?
Egy ideig nem voltál itt. Felfrissítem az emlékezeted.
Mikor Peabody lett a főnök,
kidobott titeket a faházból és beköltözött.
Az ajándékboltban dolgoztatta az anyukádat és a nagymamádat,
kirúgta Lonnyt és felvett helyette egy szívtelen biztonsági csapatot.
És a legrosszabb: éjszakára bezár a múzeum.
Mindenkit bezár.
Nem játszhatunk együtt, nincs pizsamaparti,
nincs Rotunda-koncert, se semmi más.
Ne! Miért nem állította meg a csapat?
A csapat? Milyen csapat?
Fred, Dante, Dudley, Ismat és te, Csimpi.
Anya gyerekkori csapata.
Nem, soha nem létezett ilyen csapat.
Mi? Jaj, ne!
Bocsi a rossz banánért,
de hiába reménykedtünk, anyukád nem lett igazi védelmező.
Nem állt ki Peabody ellen.
Nem…
Nem hiszek neked.
Anya imádja a múzeumot. Mindent megtenne, hogy megvédje.
Tényleg?
Elvinnél hozzá, Csimpi?
Anya?
Ridley? Mit keresel itt? A bentlakásos iskolában kéne lenned.
Bentlakásos iskolában? Én nem is…
Ó, tényleg! Bentlakásos suliba járok.
Csak hazajöttem megnézni a…
- Mutasd csak a kezed! - Mi?
- Hová lett a sebhelyed? - Milyen sebhely?
Akkor szerezted, amikor kigyulladt a fa.
Nem tudom, miről beszélsz,
de emlékszem a tűzre.
A fába belecsapott a villám. Mindenki megrémült.
De te bementél megmenteni a múzeum szívét.
Mi? A tűzbe? Ugyan, dehogy!
A kalapomat se találtam. Túl veszélyes lett volna.
A kalap nélkül nem mentél be a tűzbe?
És így nem alakult meg a csapatod.
Nem kéne itt lenned. Peabody úr nem fog örülni.
Ő a főnök. Az van, amit ő akar.
Oké. Értem.
Ha végeztem ezzel, visszaviszlek a suliba.
Akkor odakint várok.
Mindenki eltűnik a képről.
Amikor elhoztam a kalapot a múltból,
mindent tönkretettem, és a csapat nem alakult meg?
Helyre kell hoznom mindent.
De előbb ki kell jutnom innen. Tudsz segíteni?
A csillagokra! Igen!
Köszi.
Jó, hogy láttalak, Ridley. Hiányzol nekünk.
Visszajövök. Ígérem.
Vettem. Akkor indulás!
- Ott van! - Az a fura jármű,
ami banánhéjat hullajt.
Kapjatok el, ha tudtok!
Kösz, Csimpi! Ígérem, ha végeztem a múltban,
nem egyedül fogod védelmezni a múzeumot.
Állj meg!
Gyerünk, portál! Nyílj ki!
Gyerünk!
Oké. Minden attól változott meg, hogy elvettem a kalapot.
Csak vissza kell tennem, és minden rendbe jön.
Ugye?
Nahát!
- Megtaláltad a kalapomat! - Ó! Igen.
Láttam a múzeumban, és visszahoztam.
Kösz. Jól jött volna korábban. Képzeld, ez a fa kigyulladt!
Mi? Az nem jó.
A kalap nélkül teljesen lefagytam.
Szerencsére anyukám közbelépett… végül.
Ne! Elkéstem!
Már megtörtént a tűz. Mit tegyek?
Ismerősnek tűnsz. Találkoztunk már?
Én…
is Jones vagyok.
Az unokatesóm. Csak beugrottam. Ridley vagyok.
Ridley? Menő név. Megjegyzem.
Nagyon örvendek. Én Sarah vagyok.
És mellesleg védelmezőnek tanulok.
Nos, tudod, mire van szüksége egy védelmezőnek?
Egy jó csapatra. Alakítsunk egyet!
Nem. Egyedül jobb. Egy csapat csak hátráltatna.
Nem! Csapatban lenni tök király.
Csak próbáld ki!
Ismerek pár szuper arcot a múzeumban.
Jaj!
- Kösz, hogy elkaptál. - Nincs mit. Néha jó, ha van veled valaki.
Talán igazad van.
Oké, megpróbálom. Kikre gondoltál?
Dudley, a dodó? Biztos?
Hiszen mindentől fél.
Nem mindentől.
Csak a pókoktól, a nyílt tértől, a bohócoktól, a tengeri csillagoktól,
az árnyékától és a plüssmaciktól.
Oké, elég sok dologtól fél.
- De nagyon hűséges barát és… - Barát?
Mármint ezt beszélik róla.
Helló! Dudley!
Ki az?
Hali, Sarah! És te…
Egy távoli unokatesója vagyok.
Kalandozó csapatot alakítunk,
és Ridley téged ajánlott.
Csak kalandokat ne!
A kiállításomon kívül minden veszélyes és kihalást okoz.
Nem akarok úgy járni, mint a dodók.
Ráadásul Sarah Jones vezetésével? Nem egy született vezető.
Ezt úgy mondom, hogy szűrő van a fejemen.
És miért van a fejeden?
Hogy megvédjen.
Bármikor eljöhet a világvége.
Talán vulkánba zuhanok
Meteorraj fenyeget az űrből
Az ilyesmit nem nagyon komálom
Hogy céltábla válhat a fejemből
A kihalás elér
Egy percre a vég
Ott kint hamar elmúlnék
Tombol a vihar és villám jő
Futóhomok! Mindenhol az les rám
Múmia, bohóc, olyan rémisztő
Rejtekhely nélkül soká nem húznám
Tésztaszűrő vigyáz rám
A kihalás elér, egy lépés a vég
Ott kint hamar elmúlnék
Ott kint hamar el…
Elmúlnék
Minden vezetőnek és hősnek el kell kezdenie valahol.
Mindent az elején kell kezdeni.
Ha adnál neki egy esélyt, talán kellemesen csalódnál.
Tudom, hogy a kinti világ félelmetes,
de a barátaid mellett biztonságban vagy,
így bátran szembenézhetsz a félelmeiddel.
Tényleg? Szerezhetek barátokat?
Igen. Akik olyannak szeretnek, amilyen vagy.
Mit szólsz hozzá?
Benne vagyok!
Semmi értelme, Ridley.
Winifred egyedül szeret vágtázni.
Meg is értem.
Nem tudom, meddig bírja még a dodólábam.
Winifred? Fredre gondolsz? Fred!
- Mit mondtál? - Fred?
Honnan tudod, hogy szeretem ezt a nevet?
Olyan vagy, mint egy Fred.
Remek. A szüleim Winifrednek neveztek el, de sose szerettem.
A Fred sokkal jobban illik egy nagy és erős bölényhez.
Nos, nagy és erős Fred, csatlakoznál a csapatunkhoz?
Bocs, nem. Egyedül szeretek vágtázni.
A csordámban senki se ért meg. Ti se lennétek mások.
Nos, igazad lehet.
Menjünk vissza a rotundába!
Hála a dodóégnek!
Várj, Fred!
Nem feltétlenül az az igazi csordánk, amibe beleszületünk.
Hanem amit választunk.
Nos, ha te is a csorda tagja vagy…
- Hogy is hívnak? - Ridley.
Tényleg olyan vagy, mint egy Ridley.
Ha te is benne vagy a csordában, akkor én is.
Most pedig nyomás!
Nem akarok többet futni!
Mit hívjunk meg legközelebb a csapatba?
Jaj!
Dante, minden oké?
Jaj! Igen, jól vagyok.
Csak megint elestem.
De Ralph és én kemények vagyunk.
Lehetnél óvatosabb.
Óvatosabb? Ilyet még nem mondtak nekem.
Tök jó ötlet.
Tudom, hogy szeretsz egyedül deszkázni,
de szeretnénk meghívni a csapatunkba.
Ha nyitott szívvel fordulunk mások felé…
Oké, csatlakozom. Jól hangzik.
Ó! Oké. Szuper.
Ez könnyen ment.
Honnan jön ez az inspiráló zene?
Hoppá! Én voltam.
Frankó!
Mi?
Jaj, de para!
De mókás is.
Gyerünk!
Várjatok! Nem az űrrészlegbe kéne mennünk?
Nem Csimpivel, az űrmajommal akarsz beszélni?
Már nem sok időt tölt ott. Általában…
itt van.
Anyó, Apó, kérnék még egy banánturmixot.
- Máris. - Adj egy kis borravalót is!
Nem jótékonyságból nyitottuk ezt az ivót.
Szomorúnak tűnik.
A múzeumban azt mondják,
van valami titkos félelme.
Már nem jár fel az űrbe.
Titkos félelme?
Várj!
Szia! Te vagy Csimpi, ugye?
Ki kérdezi?
Egy barát, akit még nem ismersz.
Ridley vagyok. Ridley Jones.
Mit tehetek érted, Ridley Jones?
Csak egy megérzés, de nincs véletlenül tériszonyod?
A falnak is füle van.
Régen képes voltam szembenézni a félelmemmel.
Több űrutazásra is elkísértem Sylvia Jones barátomat.
Ő volt a legbátrabb.
Engem is bátrabbá tett.
De azóta a félelmeim egyre jobban felemésztenek.
Minden egyre ijesztőbb.
Még Sarah is lefagyott a mai tűznél.
Mindenki fél valamitől, de nem kell egyedül szembenéznünk vele.
Ahogy mondtad, Nagyi, azaz Sylvia bátorított téged.
Sarah is képes rá.
Ha csatlakozol hozzánk, segítünk, hogy összeszedd magad.
Rendelés kész!
Tartsátok meg! Végre felszállhatok!
Mi? Miután annyit dolgoztunk?
Sajnálom.
Nem látjátok, milyen picik vagyunk?
Hihetetlen, de működik!
Remek, mert mielőbb össze kell hoznom a csapatot,
hogy megmentsem a múzeumot.
Már csak egy csapattag hiányzik.
- Ki az? - Ismat.
- Mi? - Ismat királynő?
Igen.
Az ingerlékeny Ismat?
A rémes Ismat?
A minden reggel morcos Ismat?
És minden este morcos?
Az egész álló nap morcos Ismat?
- Gyerünk! - Ez komoly?
A szerencsekalapommal már semmitől se félek.
Kivéve talán egy királynő múmiájától.
Mi? Ugyan!
Ismat szeret parancsolgatni, de nem kell félnetek tőle.
Ajjaj!
Betolakodók!
Hogy mondtad?
Hali!
Nem vagyunk betolakodók. A királynő barátai vagyunk.
Hiszi a piszi.
Neki nincsenek barátai.
Csendet!
Íme a királynőnk,
Ismat Chione Jomana Edrice Khepri királynő, a nagy…menő.
Meghajolni!
Ne nézz a szemébe!
Köszi, Apucik!
Ki meri betenni a lábát eme felséges múmia
szent és ízlésesen berendezett területére?
Kérem, Felség!
Múzeumlakók vagyunk, és látogatóba érkeztünk.
Hozzád.
Hozzám? Ajándékok nélkül?
Ne nevettess!
- A dodó a tiéd. - Hé!
Ez komoly?
Nem illene a dekorációhoz.
Gyerünk, Sarah! Csinálj valamit!
Mindenki számít rád.
Kiszabadult a behatoló!
Igen!
Egy lépést se, vagy disznóvá változtatom!
Elnézést!
Gyerünk!
Mit ácsorogtok itt?
Utánuk! Elrabolták a kicsikénket!
Mármint a királynőt.
Eresszetek el, bolondok!
A királynő nélkül
a királyság káoszba borul!
Ráadásul gyűrött lesz a ruhám is!
A másik irányba!
Ott vannak! Állj!
Higgyétek el, nem finom a dodósült!
Valami jó ötlet?
Sarah, mondd el Ismatnek, miért jöttünk!
Sajnáljuk ezt az egészet. Beszélni akartunk veled.
Tudom, milyen érzés a felelősség.
És a családi örökség. Nehéz és ijesztő lehet.
De ha félreteszed a félelmeidet és az őreidet,
és megnyílsz valakinek, jobban megismerheted saját magadat.
A nem annyira királyi énedet.
Ilyennek ismerem Anyát.
Ezt épp csak megúsztuk.
Azt hittem, kihalunk.
Nos, egyesek már kihaltak.
Igaz.
Szuper voltál, Sarah.
Azt hiszem, igazad van.
Ugyan! Nem akartam olyan rossz dolgokat tenni veletek!
Csak tömlöcbe vetettelek volna.
Valóban, hercegnő?
Királynő vagyok.
Hé, most először mondtátok ezt egymásnak!
Hagyjuk!
Örülök, hogy csatlakoztál hozzánk, Ismat.
Már egy csapat vagytok, és Sarah a vezetőtök.
És a jelen újra normális lesz.
Mi?
Még mindig halványulunk.
De miért?
Fred! Ne fogdosd a fejdíszemet!
Csak hozzáértem.
Rosszul viselem a konfliktusokat.
Bocs, dodó! Hogy is hívnak? Devon?
Ezért repülök általában egyedül.
Összegyűjtöttelek titeket, de ettől nem lettetek egy csapat.
Nézzétek, mit tettem
Minden tönkrement
Hogy hozhatnám helyre tönkrement álmunk?
Hiába próbálkoztam
Bár oly nagy most a tét
Próbáltam összehozni csapatunk
A barátság nem kényszer
A tűz szülöttje volt
A szükség kapcsolt össze téged ővelük
Nem segít már semmi
Nem győzhetek immár
Nem kényszeríthetlek
Hogy légy velük
- Tényleg? - Ez komoly?
Nincs más lehetőség, vissza kell mennem a jelenbe.
Majd ott kitalálok valamit.
Az Iránytűszem! Eltört!
Jaj, ne! Ez nem lehet!
Gyerünk, működj! Kérlek!
Igen!
Ez nem jó.
Ne már! Az egy Iránytűszem?
Azta!
Nem mondtad, hogy te is védelmező vagy.
Nem lehet könnyű.
Mármint neked. Én szuper védelmező leszek.
Elfelejtettem.
Ó! Teljesen tönkrement.
Igen, valahogy eltört.
Meg kell javítanom, mielőtt hazamegyek
egy házba, ami itt van, nem pedig a jövőben, vagy ilyesmi.
Nagyon szép darab.
Csak egy profi kovács tudja megjavítani.
Oké, de hol találok most egy kovácsot?
Ó, persze! Hé, Ida!
Teljesen tönkrement.
Ha erősen megütöm, ezt csinálja.
A mindenit!
Ettől féltem. Újra kell kovácsolni.
Újrakovácsolni? Nos, Ida, te biztos képes vagy rá.
Igen, képes volnék rá.
Megolvasztom és újraformálom a fémet.
De az itteni hő nem lesz elég hozzá.
Az Iránytűszemet a dinó vulkánjában kell elkészítenem.
Abban a vulkánban ott?
Azt hittem, valami távoli és veszélyes helyet fogsz mondani.
Ez csak egy gumiból és műanyagból készült replika.
Az igaziról beszéltem.
- Hű! - Ó-raó-fáraó!
Mennyi füst!
És láva!
És magma!
Aha. Ez is a kiállítás része, de általában kerülni szoktam az igazi vulkánt.
Azért, mert elég veszélyes és para hely.
Nem javíthatnánk meg inkább ragasztószalaggal
az Iránytűszemet?
Sajnos nem.
Egy ilyen ritka mágikus tárgyat csak tűzben kovácsolhatok meg.
Tűzben?
Ez az!
Ahogy a kigyulladt fa,
úgy ez a kaland is összehozhatja Anyát és a csapatot!
Nyugi, Sarah! Ha összedolgozik a csapat, sikerülhet.
Most, hogy elosztottuk az eszközeimet,
siessünk fel a vulkán tetejére!
A legforróbb lávafolyam mellett fogok munkához látni.
Hű! Közelről még ijesztőbbnek tűnik.
Mint egy kaland.
Egyedül is menni fog.
Várj, ne! Ez a vulkán nagyon veszélyes.
És Idának túl sok a holmija.
Csak együtt tudunk mindent felvinni.
Ha már itt tartunk, nem akarsz buzdító beszédet tartani?
Vigyázzatok a lávával! Forró.
Remek beszéd volt. Nagyon inspiráló.
Talán lehetetlen feladatnak tűnik,
de hiszek bennetek.
Ha együtt csináljuk és figyelünk egymásra, hamar fent leszünk.
Rajta!
Hogy bírjátok?
- Jól. - Megvagyunk.
Ezek a sziklák nem dodónak valók.
Jaj!
Dudley!
Megmentettél, Csimpi! Köszönöm.
Jól megijedtem!
De úgy érzem, kezdem összeszedni magam.
Egyezzünk meg, Dudley!
Ha zuhansz, ott leszek és elkaplak.
Mindig.
- Tényleg? - Persze.
Erre jók a barátok.
Mi történik?
- A vulkán nemsokára kitör. - Akkor siessünk felfelé!
Nem. Fedezékbe kell vonulnunk.
Te maradj nyugodtan! Én megyek tovább.
- Együtt kell mennünk. - Nézd!
Mondtam, hogy nem kell csapat.
Hogy jobb egyedül, és a csapat hátráltat.
Igazam volt. Nem tudok vigyázni rátok.
Ez van, oké?
Sarah, én…
Ne! A lávába zuhanunk!
Tudom, hogy tönkrementél, de most az egyszer működj!
Sült dodó lett belőlünk?
Mert husiszagot érzek!
Nem. Ridley megmentett az Iránytűszemmel.
Ismered a mondást.
„A rossz Iránytűszem is pontos naponta egyszer.”
Jaj! Teljesen tönkrement.
Meg kell javítanunk, mielőtt…
valami baj lesz.
Mi történik?
Ki fog törni a lyuk, amit az Iránytűszem hozott létre
És beszippantotta a külvilágot.
A múzeum. A lakók. A kiállítások.
Minden megsemmisül.
És mind lávában fogunk fürdeni!
Csak ha nem teszünk valamit.
Meg kell javítanunk az Iránytűszemet és be kell zárnunk a portált.
Ida, megvannak még a szerszámaid?
Persze.
Remek. Mi itt maradunk megjavítani,
ti pedig vigyetek mindenkit biztonságos helyre!
Nem fog menni.
Félnek és össze vannak zavarodva. Neked kell vezetned őket.
Ridley, hazudtam.
Szerettem volna egy csapatot,
de túlságosan féltem.
Mi lesz, ha valamit elrontok és valaki megsérül?
Elveszíthetek valakit, akit szeretek. Ettől rettegek.
Inkább nem leszek védelmező, mint hogy elrontsam.
Sarah, ismerek valakit, aki hasonlít rád.
Mindig aggódik és félti a társai biztonságát.
Főleg az enyémet.
Azt hiszi, nem elég jó kalandor és védelmező.
De nem baj, ha hibázol.
Egy hős is vallhat kudarcot
De semmi baj
Nem minden nap a te napod
De semmi baj
Ha hibázol, az nem gond
Egy igaz hős annyit mond
Hogy nincs semmi baj
Nincs semmi baj
Egy hős is félhet bármitől
De semmi baj
Csak tarts ki bátran
Akkor nem lesz semmi baj
Ha bárkit védened kell
A gátlásaid vesd el S indulj el hamar!
Nincs semmi baj
Nem számít, ha elbuksz
Vagy rossz döntést hozol
A fontos az, hogy elszántan próbálkozol
Nem nyersz meg minden csatát
És néha vesztesz majd
Csak próbálkozz
Nincs semmi baj
Semmi baj.
Jones nő vagy, Sarah. Egy Jones nő sose adja fel.
Egy Jones nő sose adja fel?
Oké, csapat! Ne ácsorogjatok!
Mozgás!
Ridley és Ida megjavítják az Iránytűszemet,
mi pedig segítünk a rémült lakóknak. Meg kell mentenünk őket.
- Rendben. - Gyerünk!
Ez az!
Készen állsz?
Szavamra, igen!
Csak kéne egy kis…
forró láva.
Elkezdhetjük az olvasztási folyamatot.
Ahogy mi, kovácsok mondjuk: „Aki kovácsolta, az viselje!”
Kérlek, siess! Nincs sok időnk.
- Sikerült! - Hurrá!
Dodó-de még mennyire!
Houston, van egy pár megmentett múzeumlakónk.
És minden rendben lesz.
Menjetek a lépcsőhöz!
Jaj, ne! A múzeum szíve!
Sarah, miért nem menekülsz?
Menj csak! Mindjárt jövök.
Ne! Anya!
Ida, kérlek, siess!
Mindjárt.
Jaj!
Megvan!
Jaj, ne!
Anya!
Sarah, kapaszkodj!
A szerencsekalapom!
A kalapodnak vége.
Nem számít.
Azt hiszem, nem is a kalap tesz kalandozóvá, hanem…
Hanem a szívünk.
Tetszik ez a szöveg.
Nekem is.
Jaj, ne! Csapdába estünk.
Ridley kisasszony! Kapd el!
Ez… működött.
- Sikerült! - Frankó!
Galaktikusan szép munka volt! Sikerült!
És együtt csináltuk.
Csapatként. Nagybetűvel.
- Igen! - Csapatként.
Azt hiszem, sikerült.
Most, hogy eltűnt a láva, lesegítenétek?
Bocsi, erről én tehetek.
Vissza kell vinnünk a rémült lakókat az otthonukba.
- Mehetünk? - Menjetek!
Tudom, hogy vigyázni fogsz a múzeumra.
- Bizony. - Igen.
Kösz, hogy hittél bennem, Ridley. Soha nem adom fel.
Köszönöm, Ridley.
Oké. Se rácsok, se ijesztő lámpák, se biztonsági őrök.
Eddig jó.
Dudley, nem írhatjuk rá, hogy „A csodás Dudley közreműködésével”.
Mi? Miért?
Mert nem téged ünnepelünk, hanem engem.
Mármint a fát.
Meg kell győznöm Anyát, hogy ne vonuljon vissza.
De nem kell hozzá szerencsekalap.
Nem a kalap tesz hőssé, hanem a szívünk.
És Anya szíve mindenkiénél erősebb.
Meg tudom győzni őt.
- Anya? - A konyhában vagyok.
Anya! Tudom, hogy vissza akarsz vonulni és nem akarsz már védelmező lenni, de…
Visszavonulni?
Miről beszélsz, kicsim?
De azt mondtad…
Ridley, Jones nő vagyok. Egy Jones nő nem adja fel.
Együnk gyorsan az őrjárat előtt!
És tartsd rajta a szemed Peabodyn! Gyanúsan viselkedik.
Nemcsak kijavítottam a hibám, hanem jobbá is tettem a jövőt.
- Mit mondtál? - Semmit.
Ezt miért kaptam?
Köszönöm, hogy te vagy a hősöm. És hogy soha nem adod fel.
Te meg az én hősöm vagy. És ígérem, sose adom fel.
A feliratot fordította: Katie Varga