‎Într-un loc plin de taină ‎Unde trecutul prinde viață
‎Istoria are o eroină faină ‎Care devine tot mai isteață
‎Ne salvează viitorul ‎Protejându-ne trecutul
‎E o eroină ‎Acesta e începutul
‎Ridley Jones!
‎Cutezătoare și curajoasă
‎Ridley Jones!
‎Păzește muzeul cu mândrie
‎Ridley Jones!
‎Dorința ei de aventură e contagioasă
‎Cu dinozauri, Dodo și maimuțe ‎Pleacă în călătorie
‎Ridley Jones!
‎Poartă obișnuita pălărie
‎Ridley Jones!
‎Nimic nu-i va sta în cale
‎Va fi mereu neînfricată
‎Aventura o va face neînduplecată
‎Va ocroti formația ‎Și va salva situația
‎Ridley Jones!
‎„Jones în viitor.”
‎Mânați, căluților!
‎A fost o idee grozavă să ne micșorăm
‎și să ascundem Inima Muzeului ‎în Vechiul Vest.
‎E meritul lui Ridley. ‎E mai luminată decât Antares.
‎Mersi! Când mi-am dat seama ‎de puterile mele protectoare,
‎am zis să le folosesc.
‎Mă bucur că e gata ‎renovarea casei din copac
‎și putem pune Inima la locul ei.
‎Și eu. Dar să ne întoarcem repede!
‎Mă furnică cicatricea.
‎Nu e semn bun.
‎Am o senzație neplăcută.
‎Fato, și eu.
‎Dar senzația mea neplăcută e ‎fiindcă-mi stă pe coadă calul tău.
‎Aud ceva.
‎Stați aici!
‎Ridley, îți poruncesc…
‎Zi-mi că totul e bine!
‎Da. Cum e misiunea, frumoaso?
‎E liniște. Prea liniște.
‎Cicatricea avea dreptate. Avem probleme.
‎Probleme mari. Cine sunt?
‎Bandiți. Hoții Vechiului Vest.
‎Mai răi ca un șarpe ‎și mai puturoși ca un catâr duminica.
‎Ascundeți-vă bijuurile!
‎Nu contează decât Inima Muzeului. ‎Nu putem lăsa bandiții s-o fure!
‎Am un plan.
‎Ma, Pa și Ochi, mergeți în vest.
‎Mamă, noi mergem în est cu Inima.
‎Călăriți spre bandiți și opriți-i.
‎- Ne vom putea îndepărta. ‎- Să pornim!
‎Ne vedem dincolo!
‎Femeile Jones sunt eroine.
‎Adevărat!
‎Să pornim asaltul! Trebuie să ne băgăm!
‎Nu mai zi o dată!
‎Forțele G sunt mai ușoare ‎decât salturile astea.
‎Te înțeleg, dar dacă bandiții înhață ‎Inima Muzeului,
‎nu mai putem prinde viață.
‎- Așa că mână! ‎- Au!
‎Nu, sunt mai mulți bandiți și vin încoace.
‎Mamă, ia tu Inima!
‎Ridley, ce vei face?
‎Îi îndepărtez de tine.
‎Nu, Ridley. E prea riscant.
‎Suntem protectoare. Riscul e inerent. ‎În plus, am asta.
‎Pălăria! Am avut-o în toate misiunile.
‎Am prins-o!
‎Frumoasă prindere!
‎Mai știu mișcări.
‎Dar nu uita, nu pălăria te face ‎aventurier. Ci inima de dedesubt.
‎Și ai cea mai puternică inimă.
‎Mersi, mamă!
‎- Ai grijă, scumpo! ‎- Sigur. Grijă e numele meu mijlociu.
‎Dar știi că nu e, căci tu m-ai botezat. ‎Dar voi avea grijă, mamă. Promit!
‎Du-te acum! Păzește Inima!
‎E cel mai important lucru, mai știi?
‎Șobolani! Nimic prețios.
‎E cazul să înceapă cineva să vorbească!
‎Țineți-mă că leșin!
‎Unde ți-e prada, domniță?
‎Nu spun.
‎Nu! Au prins-o pe Ridley.
‎Trebuie să salvez Inima.
‎Dar n-o pot părăsi. Stai că vin!
‎N-au nimica la ei, doar prea multe banane.
‎Da, la fel și asta. Mai puțin bananele.
‎Măi să fie, ce-avem aici?
‎Mamă, nu!
‎Ridley, îmi pare rău.
‎Poftim! Asta căutați. ‎Dați-i drumul și v-o dau!
‎Mamă!
‎Ridley, nu pot lăsa să pățești ceva. ‎N-o să risc.
‎Frumoasă! Frumoasă foc!
‎Și e în formă de inimă.
‎Va merge cu perdelele noi.
‎- Acum să plecăm cât… ‎- Alo!
‎Unde v-ați dus?
‎- E… ‎- Dudley?
‎Incredibil c-ați plecat după Inimă ‎fără mine!
‎Te-am auzit strănutând ‎și-am zis că ești răcit.
‎Era doar o alergie. ‎Dodo are sinusuri sensibile.
‎Alergie.
‎- Măi! ‎- Ridley! Ce faci? Vino înapoi!
‎Încrede-te-n mine!
‎Opriți-o!
‎Iartă-mă, Dudley!
‎Ce-a fost asta? Praful mă va face să…
‎Mamă, echipă, adăpostiți-vă!
‎Pregătiți-vă!
‎Am luat-o!
‎Ține-te bine! Te salvăm noi.
‎Mă scuzați.
‎Era cât pe ce.
‎Bravo, Dudley! ‎I-ai împrăștiat pe bandiți și…
‎Inima. E ciobită.
‎E în regulă.
‎Nu e.
‎Mamă, ce este?
‎Cred că mi-am pierdut ‎puterea de protectoare.
‎Să o găsim!
‎Puiule, nu e așa ușor.
‎Scuzați deranjul, dar apune soarele.
‎Trebuie să fim la portal până nu e beznă.
‎Frumos!
‎De-i credeți răi pe bandiții obișnuiți, ‎să-i vedeți pe cei de noapte!
‎Bine, venim. Da, mamă?
‎- Da. ‎- Să mergem!
‎Te urmez oriunde.
‎Salut!
‎Ne-am întors.
‎Și, recunosc, să ai o Busolă Ochi ‎prezintă avantaje.
‎Îmi place să călătoresc în timp și spațiu ‎și să mă micșorez să-i văd pe Ma și Pa.
‎- Pa! ‎- La revedere!
‎- Ați luat-o? ‎- Da.
‎Și am mai făcut o poză pentru perete.
‎Ce frumos! Fix ce-mi trebuia!
‎Mersi, Ochi! O pun lângă aceasta
‎cu Sarah la școala de protectoare.
‎Nu e pălăria obișnuită a mamei.
‎Nu, era pălăria ei ‎de aventurieră norocoasă.
‎A purtat-o până s-a destrămat.
‎Nu pot să cred că sunt 35 de ani ‎de când am extins muzeul
‎și am inclus acest pom.
‎Și de 35 de ani ține Inima Muzeului.
‎Azi îl redeschidem.
‎Tot azi, demisionez ‎din funcția de protectoare a muzeului.
‎- Ce? ‎- Nu poți!
‎Oricât de mult îmi place să protejez locul ‎căruia mi-am dedicat viața,
‎e timpul.
‎E timpul să-mi pun pălăria în cui.
‎Mamă, de ce?
‎M-ai văzut acolo.
‎Nu îmi arde de aventură cum îți arde ție.
‎Oricum, nu-mi mai arde.
‎Poate n-am fost nicicând așa bună ca tine.
‎Mamă…
‎Ce s-a întâmplat?
‎Mama m-a salvat pe mine în locul Inimii. ‎Crede că nu mai poate fi protectoare.
‎Trebuie să-și amintească.
‎Să-și amintească? Ce?
‎Cât de bună era. Și este. Sarah?
‎Sarah, stai!
‎Nu mi-o închipui pe mama ‎nefiind protectoare.
‎Priviți-ne! Eram o echipă grozavă.
‎Păcat! Nu știu o protectoare mai bună.
‎Fără să se supere nimeni de față.
‎Nu mă supăr.
‎Mereu am vrut să fiu ‎pe jumătate de bună cât ea.
‎Era neînfricată. ‎Și cea mai bună conducătoare.
‎De i-am putea aminti asta!
‎Putem. Știu sigur. ‎Care a fost cea mai mare aventură a ei?
‎- Te gândești la fel ca mine? ‎- Nu știu. La ce te gândești?
‎Că șosetele trebuie să vină câte trei, ‎încât când pierzi una să mai ai două?
‎Măiculiță! Uluitor!
‎Știu cea mai tare aventură a mamei tale. ‎A fost și a noastră.
‎Iată!
‎- Mumirific! ‎- Îmi amintesc.
‎La ce mă uit?
‎Cicatrici. Dintr-un incendiu de groază.
‎Așa am ajuns o echipă.
‎Alături de mama ta vrednică.
‎Mi-amintesc de parc-a fost ieri.
‎Toți de la muzeu au venit aici ‎să vadă inaugurarea pomului,
‎serbându-i adăugarea la muzeu.
‎Încă nu eram o turmă ‎sau nici prieteni ca acum.
‎Frate!
‎Dar, în toiul ceremoniei,
‎un fulger bestial de la expoziția meteo
‎a trăsnit pomul!
‎Apoi a luat foc.
‎Muzeul era în haos total.
‎Mama ta voia să acționeze singură.
‎Și nu ne prea plăceam între noi.
‎Într-un moment de curaj,
‎în loc să încerce să scape, ‎mama ta s-a aruncat în flăcări.
‎Nu!
‎Și a ieșit pârlită și plină de cenușă,
‎cu Inima Muzeului în mână.
‎Metalul încins al Inimii ‎i-a lăsat cicatricea pe mână,
‎dar nu i-a păsat.
‎Asta ne-a inspirat să ne unim ca o echipă.
‎Conduși de Sarah,
‎am salvat toți frații și surorile.
‎Echipa noastră s-a forjat în flăcări
‎și așa am salvat muzeul.
‎Mamă! Forjată în flăcări!
‎Vedeți? Mama e o aventurieră vitează.
‎De i-am putea aminti ‎cum s-a simțit în acea clipă
‎să fie o eroină!
‎Priviți aceste fotografii
‎Ce voi vedea vă voi spune
‎O eroină cu un curaj minune
‎Mama trebuie să-și amintească
‎Cine era odată
‎Și eroină va redeveni îndată
‎Fiecare aventură a ei
‎Atingea absolutul
‎De-am putea-o ajuta ‎Să-și amintească trecutul
‎De vom descoperi cumva
‎O cale spre odinioară
‎O vom ajuta să fie eroină a doua oară
‎Mamă, spune-mi, te rog ‎Ce trebuie să fac eu bine
‎Ca s-o vezi pe eroina din tine
‎Cum te văd eu toată
‎O vom ajuta să-și amintească
‎Cine a fost mereu
‎O vom ajuta să fie eroină
‎Încă o dată
‎- Echipa Ochi, adunarea! ‎- Ce este?
‎Ca protectoare deplină, am puteri noi.
‎Inclusiv întoarcerea în timp.
‎De ce ai face asta?
‎Nu știu tu, dar am urât clasa a șaptea.
‎Dacă folosesc Busola Ochi ‎pe poza cu mama și pomul,
‎ne-am întoarce să-i împrumutăm ‎pălăria norocoasă.
‎De cum și-o va pune, ‎nu va mai vrea să se retragă.
‎Călătorie în timp?
‎Nu e cam extrem de riscant?
‎Am învățat puțin ‎despre continuumul timp-spațiu,
‎dar dacă știu un lucru,
‎e că întoarcerea în timp ‎poate zăpăci prezentul.
‎Și viitorul.
‎E prea nesăbuit, frumoaso.
‎Ți-o spune una ‎care sare des în găuri negre.
‎Da. Cred că ai dreptate.
‎Hai măcar să încercăm ‎să-ți înveselim mama!
‎I-ar plăcea niște grăunțe.
‎Pot s-o fac. Știu că pot.
‎Doar m-au făcut protectoare.
‎Am puterea. De ce n-aș folosi-o?
‎Mă întorc până se dumiresc.
‎Trecutule, păzea că vin!
‎Mamă! E muzeul, dar totul pare vechi.
‎Pesemne-s în trecut.
‎Mamă, mi-ai văzut pălăria?
‎Iar ai pierdut-o?
‎Sunt mama și bunica din trecut.
‎Și iată pălăria mamei!
‎Da!
‎Am reușit! Scuze, pălărie. Te voi înapoia ‎când mama se va simți iar eroină.
‎Înapoi în prezent!
‎Dar unde e toată lumea?
‎Mamă? Bunico?
‎De ce e așa întuneric aici?
‎Mamă, ești aici?
‎Oare mama și bunica au renovat ‎casa din pom?
‎Totul arată altfel și…
‎Aoleu! Domnul P?
‎Cine e?
‎- Intrus! ‎- Nu mișca!
‎Trebuie să plec.
‎Cineva a intrat în muzeu.
‎Cine-s ăștia?
‎- Bună? ‎- Vino dacă vrei să pleci!
‎Cine ești?
‎Nu e timp. Urcă, frumoaso!
‎- „Frumoasă”? ‎- Voi!
‎Să-i spunem dlui Peabody!
‎Asta ar trebui să împiedice paznicii ‎să ne deranjeze, frumoaso.
‎Iar mi-ai zis „frumoaso”. Cine ești?
‎Cine sunt?
‎Vecina ta, maimuța șefă ‎a rezistenței muzeului.
‎Mă rog, șefă și unică membră.
‎Piersicuță? Ce bine că ești tu!
‎Mereu mă bucur să te văd, Ridley. ‎Dar ce faci aici? Nu e loc de copii.
‎Cum așa? E un muzeu pentru copii.
‎Sigur, dar e un muzeu deținut ‎și controlat de Peabody, mai știi?
‎Știu că lipsești de ceva timp, ‎să-ți reîmprospătez memoria.
‎Când a preluat Peabody,
‎ți-a gonit familia din casa din pom ‎și s-a mutat el.
‎Ți-a pus mama și bunica ‎în atelierul de cadouri
‎și a înlocuit-o pe Lonny ‎cu o firmă de pază haină.
‎Mai rău? Peabody încuie exponatele ‎noaptea. Toți sunt captivi.
‎Deci nu tu joacă, nu noapte cu exponatele, ‎nu concerte cu Rotondas, nimic!
‎Nu! De ce n-a luat echipa măsuri?
‎Echipa? Care echipă?
‎Fred, Dante, Dudley, Ismat ‎și tu, Piersicuță.
‎Ați făcut echipă când era mama mică.
‎Ba nu. N-am făcut niciodată echipă.
‎Poftim? Nu!
‎Și regret să-ți dau o veste rea,
‎dar mama ta n-a ajuns protectoarea ‎la care speram.
‎Nu l-a înfruntat pe Peabody.
‎Nu…
‎Nu te cred. Mama adoră muzeul,
‎ar face orice să-l protejeze.
‎Serios?
‎Piersicuță, mă conduci la mama?
‎Mamă?
‎Ridley? Ce faci aici? ‎Trebuia să fii la internat.
‎Internat? De când merg la…
‎A, da! Merg la internat.
‎A trebuit doar să vin să văd…
‎- Stai să-ți văd mâna! ‎- Ce?
‎- Unde ți-e cicatricea? ‎- Care cicatrice?
‎De când a ars pomul familiei Jones.
‎Nu știu de cicatrice,
‎dar îmi amintesc focul.
‎Un fulger a lovit pomul ‎și s-au înfricoșat toți.
‎Dar ai intrat și ai salvat Inima Muzeului.
‎Ce? Să intru în foc? Nu, mersi!
‎În plus, nu-mi găseam pălăria.
‎Prea riscant!
‎Deci, fără pălărie, nu ai intrat în foc?
‎Și nu ai atras pe nimeni în echipă.
‎N-ar trebui să fii în muzeu. ‎Dl Peabody s-ar supăra.
‎E șeful, trebuie ascultat.
‎Bine. Sigur.
‎După ce sortez astea, te duc la școală.
‎Atunci o să aștept afară.
‎Toți dispar din poză!
‎Când i-am luat mamei pălăria din trecut
‎am dat totul peste cap ‎și nu s-a format echipa?
‎Trebuie să repar lucrurile!
‎Dar întâi, trebuie să plec. ‎Mă ajuți să evadez?
‎Ba bine că nu!
‎Mersi!
‎M-am bucurat să te văd, Ridley. ‎Îți simțim lipsa.
‎Mă voi întoarce. Promit!
‎Am înțeles. Acum, s-o ștergem!
‎- Uite-l! ‎- Vehiculul care lasă coji de banană.
‎Prindeți-mă de puteți!
‎Mersi, Piersicuță. ‎Când termin cu trecutul,
‎nu vei mai proteja singură muzeul.
‎Stai pe loc!
‎Hai, portal! Deschide-te!
‎Haide!
‎Totul s-a schimbat ‎când am luat pălăria mamei.
‎Trebuie doar să te înapoiez, ‎și totul va reveni la normal.
‎Nu-i așa?
‎Nu se poate!
‎Mi-ai găsit pălăria!
‎Mda.
‎Am văzut-o în muzeu ‎și am venit să ți-o restitui.
‎Mersi! M-ar fi ajutat mai devreme. ‎N-ai să crezi! S-a aprins pomul.
‎Poftim? Nu e bine.
‎N-aveam pălăria și m-am blocat.
‎Noroc c-a apărut mama… în final.
‎Nu, am întârziat!
‎Focul a ars deja. Ce fac?
‎Îmi pari cunoscută. Te știu?
‎Sunt…
‎și eu o femeie Jones.
‎O vară de departe. Musafir.
‎Sunt Ridley.
‎Ridley? Simpatic nume! ‎Trebuie să-l țin minte.
‎Mă bucur să te cunosc. Sunt Sarah.
‎Nu e mare lucru, ‎dar sunt la școala de protectori.
‎Știi ce-i trebuie ‎fiecărui protector viitor?
‎Să conducă o echipă faină. Să formăm una!
‎Nu. Prefer singură. ‎O echipă m-ar încetini.
‎Ba nu! E cel mai bine să ai o echipă.
‎Încearcă măcar! ‎Știu persoanele perfecte de la muzeu.
‎Aoleu!
‎Mulțumesc!
‎Cu plăcere. Uneori ajută ‎să ai alături pe cineva.
‎Poate ai dreptate. ‎Să văd cum îmi place. La cine te gândeai?
‎Dudley, pasărea Dodo? Ești sigură?
‎Nu se teme de orice?
‎Nu de orice.
‎Doar de păianjeni, aer liber, ‎clovni, stele-de-mare,
‎propria-i umbră și ursuleți.
‎Mă rog, se teme de multe.
‎- Dar nu știu prieten mai loial… ‎- Prieten?
‎Adică, așa am auzit vorbindu-se despre el.
‎Alo? Dudley?
‎Cine e?
‎Bună, Sarah! Și tu ești…?
‎O verișoară Jones uitată de mult?
‎Formăm o echipă de mers în aventuri, ‎și te-a propus Ridley.
‎Fără aventuri!
‎Tot ce e în afara expoziției mele ‎e periculos și provoacă extincția.
‎Nu vreau să pățesc ca dodo!
‎Și o echipă condusă de Sarah Jones? ‎Nu are stofă de lider.
‎O spune cineva cu o strecurătoare pe cap.
‎Și pentru ce e strecurătoarea?
‎Pentru protecție.
‎Orice zi poate fi ultima zi.
‎Poți să cazi într-un vulcan
‎Asteroizi gonind în spațiul de gheață
‎Și nu cred că-i un alean
‎Să știi că unul ‎Te poate pocni în față
‎La un pas de extincție
‎La un minut de osândă
‎O explozie stă la pândă
‎Sunt tornade și sunt fulgere
‎Nisipuri mișcătoare există ‎Aud că peste tot
‎Mumii și clovni ‎Ce te umplu de temere
‎Mai bine-s aici viețuitoare
‎Pe cap cu o strecurătoare
‎La un pas de extincție ‎Cu un picior în groapă
‎O explozie poate să-nceapă
‎O explozie poate să…
‎O explozie să-nceapă!
‎Orice lider și erou trebuie ‎să înceapă de undeva.
‎Un drum nu începe cu sfârșitul.
‎Cred că, dacă-i dai o șansă, ‎te poate surprinde.
‎Știu că lumea de-afară te poate îngrozi,
‎dar cu prietenii alături, ‎suntem protejați,
‎putem fi curajoși ‎și să ne înfruntăm temerile.
‎Serios? Aș putea avea prieteni?
‎Da. Prieteni care te vor iubi ‎așa cum ești.
‎Deci, ce spui?
‎De acord!
‎E o cauză pierdută.
‎Se știe că Winnifred aleargă singură.
‎Înțeleg de ce.
‎Nu știu cât mai pot să continui așa.
‎Winnifred? Nu te referi la Fred? Fred!
‎- Ce ai spus? ‎- Fred?
‎Cum ai știut că vreau să-mi spui Fred?
‎Arăți ca un Fred.
‎Bun. Ai mei m-au numit Winnifred, ‎dar nu mi-a plăcut.
‎Fred e un nume mai potrivit ‎pentru un bizon mare și tare.
‎Ei bine, Fred mare și tare, ‎vrei să faci echipă cu noi?
‎Nu, regret. Gonesc singur.
‎În cireada mea nu-s înțeles. ‎De ce ar fi altfel?
‎Cu asta ne-ai încuiat. ‎Să ne întoarcem la rotondă!
‎Slavă cerului dodo!
‎Așteaptă! Fred!
‎Uneori, adevărata cireadă nu e cea ‎în care ne naștem.
‎E cea pe care o alegem.
‎Ei bine, dacă faci parte din cireadă.
‎- Cum te cheamă? ‎- Ridley.
‎Da! Arăți ca o Ridley!
‎În fine, dacă faci parte din ea, ‎cred că mă bag.
‎Acum să ne mișcăm!
‎Vă rog, nu mă mai puneți să alerg!
‎Cine mai intră în echipa noastră?
‎Au!
‎Dante, ești bine?
‎Au! Da. Sunt bine.
‎Doar o altă cădere.
‎Dar eu și Ralph suntem tari.
‎Trebuie să fii mai atent.
‎Atent? Nu mi-a mai zis nimeni așa ceva.
‎Pare o idee înțeleaptă.
‎Bănuiesc că preferi să patinezi singur,
‎dar voiam să te invităm în echipa noastră.
‎Când îi primim în inimă pe alții…
‎Sigur. Intru. Pare plăcut!
‎Bun așa. Grozav!
‎A fost ușor.
‎De unde se-aude muzica incitantă?
‎Hopa! Eu sunt.
‎Virtuos!
‎Poftim?
‎E de groază!
‎Dar și haios.
‎Haideți!
‎Nu trebuie să mergem în aripa spațială?
‎Voiai să o vezi pe Piersicuță astronauta.
‎Nu mai stă mult acolo. ‎De obicei o găsești…
‎aici.
‎Ma, Pa, încă un milkshake cu banane, ‎vă rog.
‎- Sigur. ‎- Lasă și tu un bacșiș.
‎Nu conducem localul pe ochi frumoși.
‎Pare atât de tristă!
‎Se aude în muzeu
‎că Piersicuță e roasă de o teamă secretă.
‎Nu mai merge în spațiu.
‎Teamă secretă. Așteaptă aici!
‎Salut! Piersicuță, nu?
‎Cine întreabă?
‎O prietenă. Pe care nu o cunoști.
‎Sunt Ridley. Ridley Jones.
‎Cu ce pot să te ajut, Ridley Jones?
‎Poate fi doar o bănuială, ‎dar ți-e frică de înălțime?
‎Zidurile au urechi.
‎Ascultă, îmi depășeam temerile
‎și ieșeam în spațiu ‎cu prietena mea Sylvia Jones.
‎Era cea mai curajoasă!
‎Mi-a dat și mie curaj.
‎Dar, de-a lungul anilor, ‎m-a copleșit teama.
‎Totul mă sperie acum. Până și Sarah ‎s-a blocat în timpul incendiului.
‎Toți avem temeri, ‎dar nu trebuie să le înfruntăm singuri.
‎Cum ziceai, bunica… adică, Sylvia,
‎ți-a dat curaj.
‎Și Sarah poate.
‎Dacă vii în echipa noastră, ‎te-am ajuta să-ți revii.
‎Comanda!
‎Păstreaz-o! Am permisiunea de lansare!
‎Poftim? După cât am trudit?
‎Scuze!
‎Suntem cât lingurița.
‎Incredibil că merge!
‎E perfect, căci trebuie s-adun echipa ‎și să salvez iute muzeul.
‎Ne mai trebuie un membru.
‎- Cine? ‎- Ismat.
‎- Ce? ‎- Regina Ismat?
‎Da.
‎Regina Ismat Arțăgoasa?
‎Groaznica?
‎„Supărăcioasa la prima oră”?
‎Și la ultima oră?
‎Și tot timpul? Acea Ismat?!
‎- Veniți! ‎- Glumești?
‎Acum că mi-am recăpătat pălăria, ‎nu mă mai tem de nimic.
‎Dar, de m-aș teme de ceva, ‎ar fi de regina mumie.
‎Ce? Haide!
‎O avea Ismat clipele ei de regină, ‎dar nu e un om de temut.
‎Hopa!
‎Intruși!
‎Spuneai ceva?
‎Bună!
‎V-am zis, nu suntem intruși, ‎ci prietenii reginei.
‎Puțin probabil!
‎Regina nu are prieteni.
‎Liniște!
‎V-o prezentăm pe regină,
‎regina Ismat Chione Jomana Edrice ‎Khepri cea Măreață.
‎Plecăciune!
‎Nu o priviți în ochi!
‎Mersi, taților.
‎Cine cutează să încalce ‎al acestei mumii regale
‎domeniu sacru și decorat cu gust?
‎Te rog, Alteță?
‎Suntem locuitori ai muzeului ‎veniți la expoziție să te viziteze.
‎Să mă vizitați? Fără daruri sau o ofrandă?
‎Nu mă face să râd!
‎- O poți lua pe dodo. ‎- Măi!
‎Glumești?
‎Nu s-ar asorta cu decorul.
‎Hai, Sarah! Trebuie să faci ceva! ‎Toți au nevoie de ajutorul tău.
‎Intrusa! A evadat!
‎Da!
‎Nu mișcați, altfel vă împung regina!
‎Scuze!
‎Haideți!
‎De ce stați degeaba?
‎După ei! Ne-au răpit comoara!
‎Adică, regina.
‎Dă-mi drumul, proasto!
‎Fără domnia reginei, ‎regatul poate să cadă în haos.
‎Mai important, mi se șifonează ținuta.
‎Invers!
‎Iată-i! Opriți-i!
‎Vă asigur, frigarea de dodo nu e gustoasă.
‎Alte idei geniale?
‎Zi-i lui Ismat de ce am venit!
‎Regret totul, dar voiam să-ți vorbim.
‎Știu cum e să ai atâtea răspunderi.
‎Și de păstrat tradiția familiei. ‎Poate fi înfricoșător, copleșitor.
‎Dacă ai lăsa jos garda, ‎ai renunța la gărzi
‎și ai găsi niște prieteni, ‎ți-ai descoperi o altă latură.
‎Una… mai puțin regală.
‎Asta e mama pe care o știu!
‎A fost cât pe ce!
‎Am crezut că dispărem.
‎Unii dintre noi chiar au dispărut.
‎Adevărat!
‎Sarah, ai fost grozavă.
‎Așa se pare.
‎Zău așa, nu v-aș fi făcut nimic rău.
‎Doar vă întemnițam.
‎Atâta tot, prințesă?
‎Sunt regină.
‎E prima dată când vă spuneți asta.
‎Lăsați-o moartă.
‎Oricum, mă bucur că ai decis ‎să ni te alături, Ismat.
‎Acum sunteți o echipă, în frunte cu Sarah. ‎Și prezentul trebuie să revină la normal.
‎Poftim?
‎Tot dispar toți.
‎Oare de ce?
‎Fred, nu te atingi de coroană!
‎Abia am atins-o.
‎Nu-s bun la conflicte.
‎Scuze, dodo mic! Cum te cheamă? Devon?
‎De asta zbor de obicei singură.
‎V-oi fi adus eu laolaltă, ‎dar nu am făcut din voi o echipă.
‎Uite ce am făcut aici
‎Ce brambureală am creat
‎Nu pot să repar ‎Acest vis mult prea stricat
‎Eforturile mele sunt în zadar
‎În ciuda a ce e în joc
‎Să fac din voi o echipă am încercat
‎Nu poți impune o prietenie
‎A voastră a fost forjată în foc
‎V-ați reunit ‎Când totul era mult prea complicat
‎Nimic nu pot să schimb acum
‎Că-s sortită să pierd mă tem
‎Să alegeți nu pot să vă chem
‎Să fiți o echipă
‎- Pe bune? ‎- Glumești?
‎Nu pot decât să mă întorc în prezent
‎să găsesc o altă soluție.
‎Busola ochi! S-a stricat!
‎Nu! Nu se poate așa ceva!
‎Hai! Funcționează! Te rog!
‎Da!
‎Nu e bine.
‎Nu se poate! E o Busolă Ochi?
‎Frate!
‎N-ai zis că și tu ești ‎o protectoare a muzeului.
‎Pesemne e o meserie grea.
‎Adică grea pentru tine. Eu voi fi grozavă.
‎Oi fi uitat.
‎Arată distrusă total.
‎Da. S-a stricat cumva.
‎Trebuie s-o repar până ajung acasă,
‎la o casă care există acum, ‎nu în viitor sau ceva.
‎Asta da feronerie sofisticată!
‎Îți trebuie un fierar iscusit ‎s-o repare, frumoaso.
‎Sigur, dar unde găsesc eu fierar ‎într-un timp ca acesta?
‎Exact. Auzi, Ida!
‎Deci e distrusă complet.
‎Când o lovesc destul, face așa.
‎Bazaconie!
‎Cum mă temeam. ‎Această Busolă Ochi trebuie reforjată.
‎Reforjată? Doar tu, Ida, o poți face.
‎Da, aș putea fi capabilă.
‎Topesc metalul să-l remodelez și fixez.
‎Dar nu ajunge căldura expoziției mele.
‎Trebuie să-ți forjez Busola Ochi ‎în vulcanul acestui dinozaur.
‎Vulcanul care e chiar acolo?
‎O clipă, am crezut ‎că vei spune undeva departe și periculos.
‎Nu, nu imitația asta ‎din plastic și cauciuc.
‎Ci cel adevărat. Aici!
‎- Mamă! ‎- Oh, Egipt!
‎E o grămadă de fum.
‎Și lavă.
‎Și magmă.
‎Da. Practic, e parte din expoziția mea,
‎dar încerc să evit vulcanul real.
‎Ținând cont de cât de arțăgos ‎și de ostil e.
‎Ida, precis nu putem petici Busola Ochi
‎și să terminăm?
‎Mă tem că nu.
‎Un obiect rar și magic ca acesta ‎trebuie forjat în flacără.
‎Forjat în flacără.
‎Asta e!
‎Ca aprinderea pomului,
‎misiunea îi poate aduce laolaltă ‎pe Busola Ochi, mama și echipa.
‎N-ai grijă, Sarah. ‎Dacă lucrăm în echipă, reușim.
‎Acum că mi-am împărțit sculele de fierar,
‎să fugim spre vârful vulcanului!
‎Acolo mă instalez ‎lângă lava și jarul cel mai încins.
‎De aproape, acest loc pare ‎și mai înspăimântător.
‎Pare o aventură!
‎În care mă descurc singură.
‎Stai, nu! Vulcanul e super periculos.
‎Și Ida are atâta echipament ‎încât doar echipa îl poate urca.
‎Și apropo de echipă, ‎nu vrei să ne încurajezi?
‎Să nu cădeți în lavă! Arde!
‎Grozavă încurajare! Foarte înălțătoare!
‎Poate părea o misiune imposibilă,
‎dar cred în toți.
‎Dacă cooperăm și avem grijă unii de alții,
‎ajungem în vârf îndată.
‎Să pornim!
‎Cum vă descurcați?
‎- Rezistăm. ‎- Bine.
‎Nu cred că stâncile îi sunt prielnice ‎lui dodo!
‎Aoleu!
‎Dudley!
‎Piersicuță, m-ai salvat. Mulțumesc!
‎A fost de groază.
‎Dar simt că încep să-mi revin.
‎Să ne înțelegem, Dudley!
‎Dacă vei pica vreodată, te voi prinde.
‎Totdeauna.
‎- Zău? ‎- Desigur.
‎Pentru ce-s prietenii?
‎Ce se întâmplă?
‎- Vulcanul stă să erupă. ‎- Atunci fuga în vârf!
‎Nu. Ne adăpostim până se termină.
‎Stați voi dacă vreți, eu continui.
‎- Trebuie să mergem împreună! ‎- Ți-am zis că nu vreau echipă.
‎Că lucrez mai bine singură ‎și o echipă m-ar încetini.
‎Și așa e. Nu vă pot ține la adăpost.
‎Așa că obișnuiți-vă cu ideea!
‎Sarah, eu…
‎Nu, vom cădea toți în lavă!
‎Știu că te-ai defectat, ‎dar te rog, deschide-te!
‎Ne-am ars cu toții în friteuză?
‎Simt miros de grătar!
‎Nu, ne-a salvat Ridley cu busola ei.
‎Știi cum se spune:
‎„O Busolă Ochi stricată merge ‎o dată pe zi.”
‎Hopa! Jucăria asta e distrusă complet.
‎S-o reparăm până…
‎nu se întâmplă ceva rău.
‎Ce e asta?
‎Deschiderea creată cu busola defectă ‎a scăpat de sub control.
‎Și a adus lumea de afară înăuntru!
‎Muzeul. Locuitorii. Expozițiile.
‎Totul va fi distrus.
‎Plus că vom fi toți praf și pulbere.
‎Doar dacă nu facem ceva.
‎Trebuie reparată busola și închis portalul ‎înaintea următoarei erupții.
‎Ida, ai sculele de fierar?
‎Chiar așa!
‎Super! Stăm aici și o forjăm
‎și tu cu echipa îi duceți pe toți ‎în rotondă.
‎Dar nu pot.
‎Toți sunt speriați și confuzi.
‎Au nevoie să-i conduci.
‎Ridley, am mințit.
‎Nu că nu voiam o echipă.
‎Mă tem să am una.
‎Dacă ratez sau greșesc ori e rănit cineva?
‎Dacă e rănit cineva drag sau îl pierd? ‎De asta mă tem.
‎Prefer să nu fiu protectoare ‎decât să dau greș.
‎Sarah, știu pe cineva ‎care îți seamănă bine.
‎Își face griji ‎și se asigură că-s bine toți.
‎Mai ales eu.
‎De o vreme, crede că a dat greș ‎ca aventurieră și protectoare.
‎Dar poți să dai greș.
‎Un erou nu câștigă mereu
‎Dar e în regulă
‎Uneori îți este greu
‎Și e în regulă
‎De eșec nu scapi îți spun
‎Dar eroii se impun
‎Doar învață să spună
‎Că e în regulă
‎Un erou nu e imun la frici
‎Dar e în regulă
‎Va trebui să-nveți să te ridici
‎Și e în regulă
‎Când lumii îi trebuie protecție
‎Nu poți lăsa o imperfecție ‎Să te pună pe fugă
‎Nu e în regulă
‎Nu contează cât dai greș
‎Nu contează cât cazi de rău
‎Contează cum te ridici ‎Asta contează cel mai mult, zău
‎Nu poți câștiga fiecare bătălie
‎Nu poți salva mereu situația
‎Doar dă-ți toată silința
‎Vei fi în regulă
‎E în regulă.
‎Ești o femeie Jones, Sarah. ‎Femeile Jones nu renunță.
‎Femeile Jones nu renunță?
‎Bun, echipă, gata cu statul!
‎Să ne mobilizăm!
‎Ridley și Ida stau să repare busola ‎și noi avem mulți locuitori speriați.
‎Trebuie să-i salvăm. Bine?
‎- Bine! ‎- Atunci veniți!
‎Da!
‎Ești gata?
‎Firește că da!
‎Îmi trebuie doar ceva…
‎lavă fierbinte.
‎Putem începe procesul de topire.
‎Cum zicem noi fierarii: ‎„Cine a mirosit-o a făcut-o.”
‎Grăbește-te! N-avem mult timp.
‎- Am reușit! ‎- Ura!
‎Am reușit! Dodo-reușit!
‎Houston, avem lume la adăpost la muzeu.
‎Și totul va fi bine.
‎Toată lumea, pe scări!
‎Nu! Inima Muzeului!
‎Sarah, de ce nu fugi?
‎Continuați! Revin îndată!
‎Nu. Mamă!
‎Ida, grăbește-te!
‎Imediat!
‎Aoleu!
‎Am luat-o!
‎Nu!
‎Mamă!
‎Sarah, prinde-te!
‎Pălăria norocoasă!
‎Pălăria ta! S-a dus!
‎Nu e mare lucru.
‎Încep să cred că nu pălăria
‎îl face pe aventurier, ci…
‎Inima de dedesubt!
‎Îmi place partea a doua.
‎Și mie.
‎Nu! Suntem captive!
‎Lady Ridley! Prinde!
‎A… a mers!
‎- Am reușit! ‎- Drept!
‎Grozavă treabă galactică! Am reușit!
‎Și am reușit împreună.
‎Ca echipă. Cu E mare.
‎- Da! ‎- O Echipă!
‎Cred că am reușit.
‎Acum că lava s-a dus, ‎ne ajutați să coborâm?
‎Hopa! E isprava mea.
‎Avem mulți locuitori speriați ‎de dus la casele lor.
‎- Gata? ‎- Mergeți voi.
‎Vă descurcați. ‎Știu că vei ține muzeul în siguranță.
‎- Da. ‎- Înțeles!
‎Mersi c-ai crezut în mine, Ridley. ‎Promit să nu renunț vreodată.
‎Mulțumesc!
‎Bun, fără gratii, ‎fără lumini sinistre sau paznici.
‎Deocamdată e bine.
‎Dudley, pe banner nu poate să scrie: ‎„Cu Dudley Uimitorul.”
‎Ce? Cum așa?
‎Nu tu ești vedeta serbării, ci eu.
‎Adică, e pomul.
‎Acum trebuie s-o fac pe mama ‎să nu se retragă.
‎Dar nu cu ajutorul unei pălării.
‎Nu pălăria îl face pe erou. ‎Ci inima de dedesubt.
‎Și nicio inimă nu e mai puternică ‎decât a mamei.
‎Știu că o pot convinge!
‎Mamă?
‎În bucătărie!
‎Mamă! Știu că vrei să te retragi ‎și să nu mai fii protectoare, dar…
‎Să mă retrag?
‎Ce tot spui, scumpo?
‎Dar ai spus…
‎Sunt o femeie Jones. ‎Femeile Jones nu renunță.
‎Mănâncă înainte să patrulăm!
‎Și fii atentă la Peabody. ‎Se poartă ciudat de la o vreme.
‎N-am reparat viitorul. L-am îmbunătățit.
‎- Ce-ai spus? ‎- Nimic.
‎Ce-a fost asta?
‎Mersi că ești mereu eroina mea. ‎Și că nu renunți.
‎Și tu ești eroina mea. ‎Promit să nu renunț niciodată!
‎Subtitrarea: Andrei Albu