EN NETFLIX-SERIE
På en plats full av mystik
Väcks det förflutna till liv
Där finns historiens hjälte Som manar på med sitt driv
Hon räddar vår framtid
Och det som funnits förut
Hon är hjälten Och stunden är kommen
Ridley Jones
Vågad, djärv och modig
Ridley Jones
Vaktar museet med stolthet
Ridley Jones
Hennes äventyrslusta är smittsam
Dinosaurier och dronter Och astronautapor vid sin sida
Ridley Jones
I sin kännetecknande hatt
Ridley Jones
Ingen utmaning är för stor
Hon ger inte efter när hon är rädd
I äventyr är hon beredd
Kastar sig ut i ett slag För att rädda vår dag
Ridley Jones
Bisonbal.
-Redo? -Det vet du.
Wow! Jag fyllde en hel sida.
-Dags för en ny sida! -Jag är stolt över dig.
Jag är också stolt. Jag ska visa alla. Hejdå, mamma.
Ismat, Peaches, Dante, Dudley, Fred!
Åh, kompisar!
Det är spännande med stämplar, men ni hade inte behövt göra det här.
Bra, det har vi inte. Även om ditt pass är jättespännande.
Jo då. Heja dig!
-Men det här är inte för dig. -Okej. Vad är det då?
Den paleozoiska balen, så klart!
Vår årliga chans att bära vår finaste stass och dansa!
Herre Ra! Jag glömde!
Du har aldrig varit med!
Nej. Förra året visste jag inte att ni kan röra er och dansa.
Eller dekorera.
Skaka till vänster Skaka till höger
Du glittrar, fru Sanchez!
-Alla är jättefina. -Ja, det är likadant varje år.
-Peaches putsar upp sin månbil. -Snygg månbil.
Ida polerar sin rustning.
Och Fred försöker lära Dante och Dudley den paleozoiska baldansen.
Sväng åt vänster.
-Testa din andra vänster. -Hej, Dudley och Dante.
Var är Fred?
Vet inte. Men det är trist att dansa utan hen.
Jag har visst två vänstersvansar.
Jag trodde Fred skulle älska att få visa sina danssteg på balen?
Vi kanske ska se hur hen mår.
Så konstigt.
Jag ser hen inte någonstans.
Fred?
Fred? Vem är det?
Vad gör du här? Alla gör sig redo för balen.
Jag betar av lite betande.
Ja, mycket att beta av.
Låtsasgräset är fantastiskt!
Jag längtar efter att se dig dansa!
Tack! Men jag skippar nog balen i år.
-Herre Ra! Absolut inte! -Varför?
Varför? Efter allt betande, tänkte jag gå till geografiflygeln
och resa runt jorden.
Du är ju alltid balens skönhet.
-Jag vet. Det är problemet. -Jaså?
Jag har faktiskt inget att ha på mig.
Inget att ha på dig? Det är inget problem!
Det är det, prinsessan.
Den här drottningen är den bästa designern runt Nilen.
Jag hittar nåt till dig. Nåt som säger: "Vakter, grip dem!"
Jag menar: "Rocka balen!"
Låter det bra, Fred?
Så klart det gör.
-Varför skulle det inte det? -Fred?
Nån som älskar "pråligt" och "guld" ska klä mig, varför inte vara överlycklig?
Precis, vi går till kostymmontern.
Jag har så många idéer!
Ismat hittar nåt som passar perfekt.
Det vet jag.
Den är lite puffig.
Vi har bara börjat.
Lite för rosa.
Vad är upp och ner?
Glittret bländar mig!
Så många rosetter!
Den är genomskinlig! Wow. Bara, wow.
Ismat har säkert nåt annat. Visst har du det?
Nix.
En hel kostymmonter
och du gillade inte en enda sak från alla mina 67 klädkammare?
-Det måste finnas något. -Ja då!
Den är perfekt! Helt underbar.
-Vilken? -Den där blå…
-Taftklänningen! -Vadå?
-Jippi! -Nej!
-Ja, den är helt perfekt! -Helt förfärlig.
Berätta hur mumi-mumma det känns?
-Spara inte på komplimangerna. -Inga problem, prinsessan.
Klänningen är bara början. Pälsen måste bort.
Vad menar du, pälsen måste…
-Vackert! -Ett konstverk, om jag får säga det själv.
Pappor, tack för att ni klämde in en päls innan balen.
Inga problem. Jag är van vid lindor, men päls funkar.
Är du redo att se ditt nya jag, Fred?
Jag var nöjd med den gamla Fred.
Ta-da!
-Du har inga ord, va? -Ordet du söker är "kärlek".
Så där, ja! Klänning - check. Hår - check.
Nu kan du bara släppa loss på dansgolvet.
Bra idé. Jag behöver hjälp med mina steg.
Bra att discopyramiden är putsad.
Okej, följ mig. Hovarna åt vänster.
Hovarna åt höger.
Gör er redo för en extraordinär avslutning.
-Kom igen. Ge det till oss! -Ge oss vadå?
Mitt specialsteg.
Spoilervarning! Det är mumi-mumma!
Det är det. Okej, nu kör vi.
Det var inte det.
Inte det heller!
Nej, inte bra!
All taft är i vägen för mina fantastiska steg.
Fred, du har bara balfeber. Alla får det.
Förutom drottningar.
Okej, vi får också det ibland.
Men när du ser hur mycket alla älskar din stil, gör du också det.
Tveksamt.
Dra mig baklänges. Se på dig!
-Gör helst inte det. -Hen är bedårande, eller hur?
Det är ni allihop! Månbilen som tar er till balen väntar.
Det är den paleozoiska balen och det är stjärnklart ikväll.
Och nu, på väg in i rotundan, kommer spanarna på museet!
Ismat, berätta vad du har på dig?
Vintage Kleopatra-couture.
Ridley är tjusig på sin första paleozoiska bal.
De vet du, fru S.
Dante och Peaches, eleganta som alltid.
Den där flugan är helt unik.
Precis som du, Dudley.
Vem är det som gömmer sig där bakom?
Kom ut, vem du än är.
Är det Fred?
Hej. Hallå. Det är bara jag.
Din klänning får ett "ja" i valstorlek av mig!
Fred!
Jag bugar inför din magnifika rosett.
Många drottningar jag känt, men ingen med din skönhet.
Jag vill inte vara vacker.
Jag vill vara mig själv.
Dra på trissor! Tänk att Flyende flocken är en solodans.
Bra idé.
Vi dansar den Flyende flocken.
Jag vill inte dra ner stämningen, med Fred dansade nog inte.
-Varför dansar du med oss då? -Bra fråga.
Vi måste hitta hen.
Där är du. Varför flydde du iväg?
Ja, söta bison. Säg inte att du hatar att dansa?
Jag…
Nej, allvarligt. Säg det inte.
Fred, du glittrar som sfinxens skatt.
Visa det.
Ni tycker att jag ser bra ut, men jag mår inte bra.
-Är du sjuk? Är det smittsamt? -Nej, jag känner mig inte som mig själv.
Jag är obekväm i den här klänningen.
Du behöver en annan storlek. Jag hatar när rymddräkten är för liten.
Nej, det är inte passformen.
Den är inte jag bara.
Jag klädde dig nog i det jag ville bära och inte i vad du vill ha.
-Förlåt. Du försökte hjälpa mig. -Nej, förlåt mig.
Mode handlar om att må bra och det gör man om man får vara sig själv.
Jag gjorde inte mitt jobb.
Jag är inte mig själv.
-Varför sa du inget? -Jag var rädd att ni skulle skratta.
-Varför skulle vi skratta? -På grund av det jag vill ha på mig.
-Det är lite annorlunda. -Det är därför vi älskar dig, Fred.
Du är annorlunda och visar det.
Kom. Vi gör dig redo för balen på ditt sätt.
-Tjusigt! -Tycker du?
Ta en titt.
Jag är snygg.
Och jag mår bra!
Det känns som jag.
Det är det mode handlar om.
När jag var en bebisbison
Följde jag alltid flocken
Jag ville vara som alla andra
Men något inom mig Visste att det var befängt
Men nu kan jag se
Mitt inre jag
Jag kommer ut i blå kostym
Som den bison jag vill vara
Jag har det i blodet
Det senaste modet
Jag kommer ut Jag är mig själv
Nu när jag valt
Min rätta stass
Släpper jag ut det jag höll inne Och nu syns mitt rätta jag
Inga hämningar
Ingen förnekelse
Jag höll det inne alltför länge Jag är mig själv
Min nya stass, den har Fred-klass Jag är mig själv
Ja!
Jag är redo att komma ut.
Med stil.
-Det tror jag med. -Vem vill dansa?
Inte jag. Om nån undrade.
Strålkastare, tack!
Jag älskar kostymbyten.
Kostymen är fantastisk och det är du också!
Jag vet.
Tack, fru Sanchez.
Vem vill se mina specialsteg?
-Fred, lova mig en sak. -Vadå?
Var alltid dig själv, för du är cool.
Visst är jag det?
-Vill du bli min danspartner? -Jag tror…
Var är vårt ägg, kompis?
Följ ljudet av min lugnande stämma.
-Dudley, får vi inte titta? -Nej, det förstör överraskningen.
Vi går.
-Hoppas det inte var värdefullt. -På museum är allt värdefullt.
Det är farligt att låta oss flyga i blindo.
Vi är framme.
Öppna ögonen för en stor överraskning!
Sand.
Det har jag ju ingen hemma.
Utan sand kan vi inte ha spanarna på museets egen stranddag.
Varken på stranden eller på dagen?
Dudley, vi har en riktig strand uppe i marinbiologiflygeln.
Jag vet.
Men jag valde ett närmare ställe,
eftersom ni har varit så upptagna på sistone.
Ledsna drontögon.
Titta inte direkt på dem.
Det är sant. Ingen såg mig göra om musikmontern till skatepark.
Vi hörde det.
En stranddag låter som en bra idé. Vad sägs?
Jag måste vårstäda med mina pappor.
Det är inte lätt att se undersåtarna ta bort sand från egyptisk bomull.
Nästa gång!
Tyvärr.
Jag har träning med flocken hela kvällen.
Jag är värdinna för Museipiloternas systerskap.
Amelia Earhart bad mig ta med mitt goda bananbröd.
Ingen fara. Vi tre kan ha en kul stranddag.
Nej! Jag har beskyddarlektion med mamma och mormor.
Ikväll är det Regelverk för fällor: Från giftpilar till rullande bumlingar.
Vi ses snart, jag lovar. Okej?
-Ja, okej. -Gör din grej.
Varför gå miste om en perfekt strand…slamdag?
-Ska vi göra sandänglar? -Visst.
Hurra, typ.
Det är ett ägg!
-Lade du det? -Kompis!
Det måste vara nån annans. Men vem?
Förlåt att vi avbröt din lektion, men det verkar akut.
Jag är glad att ni kom hit, men jag vet inte vems ägget är.
Vi behöver en "äggspert".
Jag vet, men jag har ruvat länge på ett äggskämt.
Jag märkte vad jag gjorde. Kom!
-Det är inget pingvinägg. -Det måste vara ett hökägg.
-Nej, en örn. -Hök.
Vad kacklar du om…
-Jag känner en hök. -Ett drakägg!
Jag vet inte, Pedro.
Det kan vara vilket ägg som helst.
Kan det vara en fågel som jag?
Eller en liten dinosaurie som jag?
Kanske, och…
-Det är ett strutsägg. -Lägg ägg!
Åh, nej.
Innan vi vet mer, är det bäst att ägget stannar i rotundan.
Ägget är ömtåligt och måste skyddas.
Tar ni hand om det medan jag forskar i museets dokument?
-Självklart, kompis. -Ingen äggröra.
Tack. Jag kommer så snart jag kan.
-Jag hämtar filtar så lillen hålls varm. -Jag också.
Tänk om ägget kläcks och det är en fågel…
…en dinosaurie…
Jag får en lillebror att leka med.
Ingen duo kan vara mer Jurassic
Som vi på våra brädor, lillen och jag
Våra flyglektioner kommer bli toppen
Så snart jag lär mig att flyga
Inte längre ensam med ett syskon i släptåg
Jag hänger med min lillebror
Tänk oss där i matchande fjäderdräkt
Vi använder fläkten för flygeffekt
Vi skatar runt i full dinofart
En mini-mej-saurus-rex.
Gränsen till utrotning Är nu ett minne blott
Jag hänger med min lillebror
Tillsammans för alltid, vart vi än går
Jag hänger med min lillebror
Det här är pinsamt.
Jag tänkte lägga ägget i drontmontern med mig.
Va? Inte en chans, Dudders.
Ägget älskar utomhuskänslan i rotundan.
Du vet, där jag bor.
Va? Dante…
Bebisar är ett stort ansvar.
Jag kan helt enkelt ta över,
så kan du måla i din förhistoriska målarbok.
Menar du min grottmålning? Det låter avslappnande och…
Vänta lite… Du försöker ta ägget själv.
Det är sant.
Dante, jag kan inte ljuga, främst för att jag är dålig på det.
Jag har känt mig så ensam på sistone.
Sorgsna drontögon, inte rättvist.
Jag vill ta hand om ägget och bli dess storebror.
Jag känner likadant.
Jag vill lära den lille dino-ollies och kickflips, och…
Ignorera det, men alla de andra tricken.
Bara en brödraduell kan avgöra detta.
Den som kan bli bäst storebror vinner.
Jag barnsäkrar här och jag barnsäkrar där - äggcellent!
Alla vassa hörn och kanter är mjukare än en brontosaurus mage.
Det är ju bra, men hur ska du komma ut?
Åh, nej.
Jag Dante-säkrade den också!
Hjälp!
Okej, Dudley Junior, är du redo för avfärd?
-Det fungerar. -Wow.
Det fungerade.
Jag har alltid velat föra mina flygkunskaper vidare.
Du flyger.
Du flyger!
Vänta, du flyger och det kan inte jag. Kom ner!
Jag fixar det.
Nu vet vi nog vem som vann.
Undertecknad.
Va? Med det där barnsäkrade fängelset?
Aldrig i livet!
Det blir dront eller inget.
Ägget behöver knappast flygbonus.
Kolla in det här. Perfekt form, eller hur?
Jösses! Det ser ut som en rugbyboll.
Håll er borta!
Nu är det lemurernas!
Busungar, dags för middag.
Middag! Hurra!
Jag gjorde en mobil av smådronter.
Vem vill inte sova under en sån?
Jag skulle just börja lära mig att laga mat.
Jag börjar med rostat bröd, men det verkar så svårt.
Kanske ägget ska få bestämma? Vi ser vem det rullar till.
Vart tog det vägen?
-Hur gick det till? -Dudley och Dante!
Jag har forskat i museets dokument, och jag tror att…
Vad står på? Var är ägget?
Tja…
Vi tittade bort. Nu är det i trädtoppen!
I trädtoppen?
Okej, vad hände?
Vet inte. Vi lämnade det för en sekund för att duellera. Sen var det borta.
Förlåt, Ridley.
Snälla, rädda Dudley Junior.
Eller Dante Junior. Kalla honom vad som helst, men han måste i säkerhet.
Det ordnar sig.
Jag kan trädet utan och innan. Minns ni?
Jag vågar inte titta. Tänk om ägget faller?
Vänta, jag vet. Men vi måste samarbeta, brorsan.
Förlåt. Jag tänkte bara på vem som skulle sköta ägget.
Jag glömde det viktigaste, att sköta det.
Jag håller helt med dig. Dra, nu!
Faller Dudley Junior, fångar vi honom.
Jag klarade det! Kom igen.
Närmare.
Bara lite närmare.
Nej!
Kompis! Ridley!
-Ägget! -Vi har dig!
Ni räddade mig och ägget!
-Du är oskadd. -Vi var så oroliga.
-Ägget har en spricka. -Allt var bra när vi landade.
Jag tror att det kläcks!
-En fågel? -Dinosaurie?
Oj!
Min forskning stämde. En sköldpadda! En tjej-havssköldpadda.
Är lillebror en lillasyster?
Hennes simfötter liknar mina vingar.
Hennes skal ser ut som mitt. Vi är storebröder båda två trots allt.
Mamma?
Nu när vi vet vad som var i ägget, kan vi lämna henne till familjen.
Ja, som den sista av min sort, kan jag helt klart uppskatta det.
Självklart.
Kan jag lita på att ni tar lilla damen till marinbiologiflygeln?
Jag har viktiga saker att göra.
-Ja, kompis! -Japp.
Titta åt båda hållen innan du korsar havet.
Fånga monstervågor åt mig.
Se på oss, ungen har lämnat boet.
De växer upp för fort.
Jag insåg precis en grej.
Eftersom vi är bröder, är vi aldrig ensamma,
oavsett hur upptagna alla andra är.
-Aldrig för upptagna för er. -Hej!
-Stranddag! -Hej, allihop!
Ridley! Allihop!
-Var det här det viktiga du hade att göra? -Vi är skyldiga er en stranddag.
Ni har alltid oss också. Upptagna eller inte.
Sisten i är en rutten banan!
Helskönt!
Skvätt inte!
Undertexter: Jenny Johanson