EN NETFLIX-SERIE
Her i mystikkens telt
Der fortiden blir levende
Finner vi en historiehelt
Som tåler alt som er krevende!
Hun redder fremtiden
Ved å beskytte fortiden
Hun er en helt , og hun vinner striden!
Ridley Jones
Vågal og dristig og modig
Ridley Jones
Vokter museet uten å lide
Ridley Jones
Hennes sans for eventyr er utrolig
Med dinoer, dodoer Og astronautsjimpanser ved sin side
Ridley Jones
Hun går alltid i sin fedora
Ridley Jones
Ingen utfordring kan stoppe henne
Frykten er aldri noen hindring Eventyret gir henne lindring
Hun svinger seg inn Og redder dagen
Ridley Jones
Nordlyset.
Så mye snø.
Hva er galt? Liker du ikke snø?
Jo. Men når det er så snø, er det ingen som besøker museet.
Det er ikke gøy uten barn å underholde.
Og hvis snøen blir ille nok, skjer det noe forferdelig.
Hva er det forferdelige?
Snødag! Herr Peabody stengte museet.
Den forferdelige tingen.
Jeg gledet meg til å se alle de besøkende barna.
Jeg har spork til fjærene så jeg kan være romvesen!
Det vet du at du ikke kan gjøre.
Barn vil tro dodoer er fra verdensrommet.
Hva så? Det kommer ingen barn i dag. Jeg sier det.
-I dag er det offisielt kjipt. -Kompis.
Ikke for meg.
Snødager er en sjanse til å hente frem museets X-57 Snøslager,
den mest høyspente snøplogen som finnes.
Er du sikker på at det går bra i kulden?
Ikke tenk på meg, vennen.
Før dro jeg på Arktis-utstillingen med en venn.
Vi trosset kulden og så på nordlyset sammen.
-Besta? -Å, ja!
Start bestemorplogmodus.
-Her! I tilfelle du trenger det. -Takk!
Jeg kjenner kraften
til den kjipe dagen renne over meg som vått lim!
Jeg avviser kjipekraften!
Kom, alle sammen.
Du kan ikke overvinne en kjip dag. Den er allmektig.
Museet er kanskje stengt,
men vi kan ha en u-kjip dag.
Bestemor dro på arktiske eventyr, det kan vi også.
Med brettene jeg lånte fra kafeteriaen,
vil vi offisielt overvinne all kjiphet!
Se som hun tar bakken!
Ja!
Og sånn slår du kjipheten.
Rett bak deg, kjipebankejente!
Kall meg flipp-asaurus!
Siste ned er en treiging!
Treffes på bunnen, treiginger!
Kan noen si ifra om jeg går i riktig retning!
Har deg.
For rikets ære!
Ida!
Går det bra?
Ja.
Ja, rustningen beskyttet meg.
Klar til å danse vekk kjiphet?
Vet ikke. Kanskje dere må dra uten meg.
Nei, venn. Skal vi gå sammen, side om side?
Kom igjen, dodo!
Dette er en enveis tur til total utryddelse!
Au da.
Fred! Dudley!
-Det går bra! -Ser du nå?
-Ser hva? -Ser hva?
Ser hva?
Kraften til den kjipe dagen fikk oss til å krasje.
Vent, hva er det der borte?
Det er noe inni isen.
Det er en ullmammut!
-Jeg trodde de var utryddet. -Skjer de beste.
Sant.
De døde ut for rundt 4 000 år siden.
Dette kan være et stort funn! Vi må få den til museet.
Jeg tror vi er enige om at dette er en jobb for Fred.
Dette er så kult! Se, den kjipe dagen din blir
til en fantastisk finne-tidligere-tenk- utdødd-dyr-dag.
Jeg kan ikke flytte den,
som betyr at den er ubevegelig.
Jeg gir ikke opp.
Jeg håper pingvinfamilien din vil ha et eventyr, Pedro,
for jeg har en plan.
Hipp hurra! Et pingvineventyr!
På Flipper! På Flapper! På Pedro og Fred!
Vi får mammuten tilbake til museet!
Kom, lille mammut.
Mammuten burde tine raskt ved Dantes vulkan.
Det ville vært kjipt om herr Peabody kom tilbake før den tiner.
-Du har rett. -Jeg? Er du sikker?
Men jeg har en idé får å tine den opp raskere.
Det bør få opp farten litt.
Eller mye.
Hvor er jeg?
Ikke vær redd.
-Du er trygg her på museet. -Museet?
Dette er ikke mitt museum.
Alt ser feil ut!
Kan ikke… Jeg må ut!
Han sa: "mitt museum."
Han må være fra en utstilling. Har dere sett ham før?
Ikke meg.
Mammuten må ha vært før min tid.
Hvor lenge var han frosset?
Jeg vet ikke, men han ser forvirret og redd ut.
Vi må stoppe ham før han skader seg.
-Vi gjør det! -Mumitastisk!
Holdt, din rufsete bølle!
Jeg er ikke din fiende.
Er du der, ridderkompisine?
Rustningen beskyttet meg.
Stopp, mammut! Dronningen din befaler deg!
Kom igjen!
Takk, Peaches.
Er vi virkelig redd for at han skader seg?
Han skader heller oss.
Å nei! Nei!
Pedro!
Har deg!
Bli her. Du er trygg.
Dette bør roe deg.
Vel, dette er kjipt.
Takk, Ridley.
Denne dagen føles kjip, ja.
Å prøve å snu en kjip dag til en god dag
gjorde en dårlig dag verre.
Du kan ikke gi opp! Det er min greie.
Du gir aldri opp,
selv om du blir trampet ned av en bustete elefant.
Dager kan være kjipe
Som en gang om sommeren
Den spyttende kamelen spyttet på maten min
Eller når jeg hjemmet mitt
Er stengt for oppussing
Men det er du som lærte meg Å ikke sture
Jeg føler meg så tunghjertet
Når gjestene har dratt
Eller når jeg søler drikke På Ismats favorittkjole
Men det er et lite ordtak
Som stopper meg fra stupet
Ikke la en kjip dag dra deg ned
Den dagen jeg møtte deg
Begynte så dårlig
Men du hjalp meg å snu furten
Hvis en dag virker dyster
Som Tutankhamons grav
Ikke la en kjip dag dra deg ned
Nei, ikke la en kjip dag dra deg ned
Du har rett.
Jeg? Er du sikker?
Det er min jobb å beskytte museet,
om så fra kjipe dager eller rufsete elefant-ting.
Og det betyr aldri å gi opp.
Vent! Ridley!
Jeg sa ikke gi opp, ikke bli mosifisert frivillig!
Stopp!
Herr. Mammut, stopp.
Det var topp!
Hei. Jeg vet at du må være redd og forvirret,
men museet er et trygt og flott sted.
Vi gjør alt for at du skal føle deg velkommen. Lover.
Du ser så kjent ut.
Jeg beklager at jeg ble litt kaotisk.
Det går bra. Å våkne et nytt sted
etter å ha vært frosset er nok rart.
Det er mest fordi museet er så annerledes enn det jeg husker.
Nukelik, er det deg?
Det er navnet mitt,
men hvem er du?
Det er meg, Sylvia.
Sylvia?
-Sylvia Jones? -Kom hit, ditt store pjuskemonster.
Du har blitt eldre.
Du har vært borte lenge.
Bestemor, hva skjer?
Da jeg var på din alder,
var Nukelik min beste venn her på museet.
Jeg kalte ham Nukie.
Jeg hjalp deg med de fleste stemplene i passet ditt.
Vi snek oss til den arktiske utstillingen
og så på nordlyset sammen.
Men en dag gikk jeg ut alene.
Jeg sovnet og frøs til i en isblokk.
Jeg lette og lette, men fant deg aldri.
-Før nå. -Før nå.
Bestemoren din ga ikke opp.
Nei, hun er en Jones.
Og ikke vi heller, kjip dag eller ei.
Hei, jeg er Ridley Jones, Sylvias barnebarn.
Derfor ser du så kjent ut.
Hyggelig å møte deg.
Jeg så deg der ute. Du har mye av bestemoren din i deg.
Det er et så godt kompliment jeg kan få!
Kom og hils på alle.
Håper du vil ha dette som hjem igjen.
Men nå, hva syns du om å gå ut og se på nordlyset,
som i gamle dager?
Jeg sier…
Jøss.
Så nydelig.
Akkurat som jeg husker.
Dette bringer tilbake minner.
Vakkert!
Takk for påminnelsen om å ikke gi opp.
Du hadde rett.
-Er du sikker? -Ja.
Jeg må innrømme
at dagen ikke var kjip til slutt.
Den viste seg å være ganske flott.
Langsomt bra, hjemme best.
Hei, Lonny.
-Hva jobber du med? -Å, Ridley!
Hei, bare fikse et rør
som har dryppet hele året til jeg ble bananas.
Det er morsomt, for det andre som gjør meg banans
er alle bananskallene jeg finner.
Bananskall.
Rart. Trenger du hjelp?
Nei, jeg er nesten ferdig.
Jeg er faktisk en rørvisker.
Følg med.
Ser du? Lonny én, lekkasje null.
Hører du noe?
Lonny null,
lekkasje hundre!
Vær rolig. Jeg løper og henter en erstatningsdings,
så jeg kan stenge vannet.
Løp!
Hva betyr løp igjen?
Ikke bra.
Øynene, samles!
-Vi må redde dovendyr! -Hei, la oss ta dem.
Det er alle.
Nå må vi stoppe flommen før den ødelegger mer.
Greit, Ridley. Men hva gjør vi med dem?
-Løp med meg. -Hvilken vei skal jeg?
Vi må samle dyrene før Lonny ser dem.
Sa noen å samle disse dyrene?
Å samle dyr er en av favorittaktivitetene våre!
Den vi hadde på bryllupsreisen vår.
Takk, Ma og Pa. Samle dyrene mens vi fikser vannet.
Kom igjen, små dovendyr!
Det var det, takket være mine omslag!
Flott! Det holder vannet på plass til Lonny kommer tilbake.
Ja.
Museets nødsignal!
Lonny kommer!
Stikk.
Pakket du lekkasjen helt alene?
Ja, ingen hjelp.
Bra, for det viser seg
at jeg ikke har en erstatningsdings til røret.
Jeg må bestille ny, som kan ta en stund.
Frem til da er det ikke mulig å stoppe vannet,
og disse små søtnosene må lagres.
Jeg kan ta meg av dem. Jeg lover.
Sånn. Tepper, puter, mat og vann.
Takk for alt du…
For alt du har gjort, prøver hun å si.
Hei, jeg er Julietta.
Foreldrene mine sier at jeg er familiens skravler.
Hyggelig. Jeg er glad det går bra med dere.
Ja, jeg også.
Jeg savner mitt favoritt-teppe.
Når kan vi dra hjem?
Jeg vet ikke. Lonny visste ikke hvor lang tid det tar.
Ok. Takk.
Fikk dere ikke sove?
Ja, jeg føler meg ikke som mitt vanlige kongelige jeg.
Jeg ser fantastisk ut som vanlig, men…
Jeg tenkte bare på dovendyrene.
Jeg også. Men de har alt de trenger?
Hvorfor føler jeg at vi gjorde noe galt? La oss sjekke.
Lageret er forferdelig. Ingen av oss vil bo her.
Sant, det er ikke plass til beite.
Du ser ikke stjernene.
Ingen myke plysjdodoer å klemme.
Dovendyrene har alt de trenger for å overleve,
men de har ikke et hjem. Vi kan bedre enn dette.
-Ja! -Ja!
Kom ut, dovendyr. Vi skal finne et bedre sted å bo.
Takk, Ridley!
Beklager
at jeg ble så overivrig.
Vi må finne et nytt sted til dovendyrene.
Noen ideer?
Den egyptiske fløyen?
Prinsessen har plass,
og det er mye bedre enn et gammelt skap.
Jeg er en kongelig god vertinne.
Julietta, vil du overnatte i et egyptisk palass?
Virkelig?
Hva er dette?
Jeg har den.
Vent.
Slipp. Jeg kjenner en felle når jeg ser en.
Seriøst, slipp, nå. Vær så snill?
Jeg jobber så fort jeg kan.
Du må gå fortere. Rommet fylles med sand!
Dette er så mykt. Det minner meg om teppet mitt hjemme.
Det er et spesielt sjal jeg fikk fra pappaene mine.
Jeg elsker det fordi det passer for en dronning, som meg.
Beklager.
Det går bra.
Kan du bruke denne i stedet?
Ridley!
Selv om jeg elsker våre dovendyr,
tror jeg ikke dette er rett sted for dem.
Vet du hvor det kan fungere?
Hvor?
Banan, nam.
Hei, dere.
Ikke gjør det eller rør det!
Eller dra dit.
Og ikke skrell den!
Hvordan går det her?
Mer hårete enn jeg er vant til. Og det sier noe.
Beklager, jeg tror ikke dette er riktig sted for dovendyrene.
Men vet du hvor det kan være bra?
Nei, det går ikke.
For mange dovendyr! Jeg kan ikke trampe!
Så glatt!
Se opp der nede!
Beklager.
Vi prøvde overalt!
Det er håpløst.
Beklager at jeg eksploderte.
-Men… -Takk uansett , Ridley.
Familien min og jeg drar til lageret.
Nei, det er ikke rett.
Men det var ikke ett sted som var dovendyrvennlig.
For vi gjorde det ikke dovendyrvennlig.
Jeg tror vi må prøve igjen.
Hei, alle, hør etter.
Alle hadde dovendyr hos seg,
og det fungerte det ikke.
-Nei. -Jeg må trampe.
Det er så mye pels.
-De bananene. -Kongelige gjenstander.
Tenk på hva de går gjennom.
Hvordan er det å forlate hjemmet og alle tingene dine?
Og ikke bare det, du må bo i et mørkt lagerrom.
-Så fælt. -Så fryktelig.
Vi sier at vi prøvde å hjelpe, men vi ga ikke alt.
Vi ville ikke endre livene våre, men deres endret seg så mye.
Vi var ikke så gode museumsnaboer.
Alt jeg vet, er ikke i hagen min.
Charlotte, det er holdningen som fikk oss hit.
Nei, jeg mener bare ikke i hagen min,
for den er full av kvikksand. Men jeg er enig.
Selv en dronning gjør feil, men hun vet når å fikse dem.
Vi hjelper dovendyrene.
Så la oss stoppe dem før de går til lageret.
De kom visst ikke langt.
Hei, Julietta.
Beklager det tidligere.
Du og familien din måtte gi opp mye,
så jeg kan gi opp noe også.
Virkelig?
Ja. Det er det det betyr å være en god nabo.
Det spiller ingen rolle hvem du er
Det spiller ingen rolle hvor du er fra
Vi er naboer fordi dere er her
Og vi er glade for at dere kom
Det er ikke så farlig
Bare se, så skal vi
Få dere til å føle dere hjemme
Uansett hva, er vi alle én
Naboer forent i disse hallene
Vi hjelper til og tar imot deg
I stedet for å bygge vegger
Det er ikke så farlig
Bare se, så skal vi
Få dere til å føle dere hjemme
Det er ikke så farlig
Bare se, så skal vi
Få dere til å føle dere hjemme
Hvordan spiller jeg spillet?
Dante. Jeg tegner, og du gjetter hva bildet er.
Greit.
Vent, jeg vet. Det er Ralph.
-Stemmer. -Museets nødsignal to.
Lonny kommer!
Fort, gjem dere!
Dere gjør ikke fort.
Hei, Ridley. Nå har jeg installert rørdingsen,
og dovendyrutstillingen er tørr som et dinosaurbein.
Jeg sa jeg var rørhviskeren.
Jeg tvilte aldri.
Jeg får hente dovendyrene fra lageret.
-Ja. Jeg henter dem. -Takk!
For en hjelpsom unge.
-Hørte dere de gode nyhetene? -Ja.
Vi hørte…
De gode nyhetene!
Vi gleder oss til å dra hjem!
-Nei! -Nei.
-Kjipt. -Reirkompiser.
Dere kom nettopp.
Det vi mener er at vi vil savne dere.
Hva med et spill til?
Ok, én runde til.
Dudley, din tur til å gjette.
Jeg vet. En prikk?
Nei, linje. Krusedull. Lengre linje.
En pinne. Det er en pinne, da?
Å, Dudley.
Tekst: Tori Lau