‎A avut… efect!
‎Uimitor. Uimitor, Retsu!
‎Trebuie să recunosc că e adevărat.
‎Artele marțiale sunt uimitoare.
‎Nu mi-am imaginat ‎că va rezista atât de mult.
‎Nu cred că te-ai exprimat bine.
‎Nu doar că rezistă, l-a și învins!
‎Da!
‎Nu, nu l-a învins.
‎Ce? Ești prost?
‎Ultima lui lovitură.
‎Nu știi ce contuzie puternică ‎i-a provocat lui Pickle?
‎Nu.
‎Pickle n-a suferit nicio contuzie.
‎Înțeleg de ce nu pricepeți.
‎Voi n-ați văzut.
‎Când Pickle a fost descoperit la centrala ‎de izolare a deșeurilor nucleare,
‎i-am făcut toate analizele, în mod firesc.
‎Țesutul muscular, oasele și organele lui ‎ne-au surprins complet.
‎Dar cel mai tare ne-a uimit ‎coloana vertebrală.
‎Grosimea și rezistența sunt incredibile.
‎Gâturile creaturilor bipede ‎ca noi, oamenii,
‎nici nu se compară structural cu al lui.
‎Ceva comparabil găsiți ‎doar la bestiile mari cu patru picioare,
‎ale căror gâturi trebuie să susțină ‎constant greutatea unui cap enorm.
‎Vrei să spui…
‎Exact.
‎Probele circumstanțiale ‎indică o singură concluzie.
‎Până la o anumită perioadă din viața lui,
‎Pickle a fost cel mai probabil patruped!
‎Artele secrete care au continuat ‎să fie transmise încă din China antică.
‎Sistemul poate fi descris ‎doar ca fiind incredibil.
‎Dar țintele acestor nenumărate abilități ‎au fost doar oameni.
‎Împotriva bipezilor!
‎Pot fi aceștia zorii ‎anului 401 al artelor marțiale?
‎Ce… Ce postură are!
‎O postură aplecată neobișnuită.
‎Poziția ghemuită a sprinterului.
‎Poziția inițială a unui luptător de sumo. ‎Nu e niciuna.
‎E chiar mai aplecat.
‎Cel mai apropiat lucru e…
‎Da, asta e. Poziția de atac a unei fiare.
‎E o postură concentrată ‎doar pe propulsia înainte.
‎Nu va sări înapoi sau în lateral ‎ca să se ferească.
‎Parcă a jurat să meargă doar înainte.
‎Atunci îi voi răspunde.
‎Nu voi fugi.
‎Nu mă voi feri.
‎Nu mă voi retrage.
‎Doar voi ataca.
‎Această armă simbolizează kung-fu: ‎Pumnul Zdrobitor.
‎Îl voi zdrobi cu asta.
‎Îl voi lovi din față!
‎În acel moment, trupul fiarei s-a aprins.
‎Corpul i s-a transformat în flăcări.
‎Ca atunci când învingea tiranozauri.
‎Ca atunci când zdrobea triceratopși.
‎Ca atunci când speria brahiozauri.
‎Folosește atacul ăsta ‎doar împotriva celor mai tari dușmani.
‎Și, asupra extraordinarului luptător ‎de kung-fu, Kaiou Retsu…
‎și l-a dezlănțuit.
‎Scutul modern impenetrabil ‎împotriva celei mai puternice sulițe…
‎În acea zi, ‎sulița a câștigat fără drept de apel.
‎E… E tare puternic.
‎Nici măcar n-a avut ocazia ‎să-și folosească mișcarea. A pierdut.
‎Iar plânge.
‎Hei!
‎De ce ești surprins, dle Tokugawa?
‎E firesc ce urmează să se întâmple.
‎E ora mesei.
‎O… Ora mesei?
‎Tokugawa, vrei să încalci ‎promisiunea făcută lui Pickle?
‎Adică l-ai lăsa pe Pickle să-l mănânce?
‎N-am fost eu.
‎Tu ai zis ‎că-l lași pe Pickle să-l mănânce.
‎Prostule!
‎Ce prost ar lua asta în serios?
‎Stai, Pickle!
‎Chiar vrei să-ți mănânci prietenul?
‎Ești singurul lucru la care s-a gândit ‎omul ăsta în fiecare clipă!
‎Chiar l-ai mânca?
‎Cum poți să te numești om…
‎Mâncatul e modul de a-ți lua rămas-bun.
‎E o soartă groaznică.
‎Apetitul lui era cumplit.
‎În liniștea totală, inima omului primitiv ‎era plină de tristețe.
‎Mâncare și viață. Viață și moarte.
‎Nu pot fi separate.
‎Îmi pare rău ‎că mi-am încălcat promisiunea.
‎L-am mințit pe Pickle.
‎„Dacă pierd, voi fi mâncat.”
‎Nu asta i-am promis?
‎Cum a ieșit până la urmă?
‎Am rămas doar fără o parte din umăr ‎și o parte din picior.
‎Nimic mai mult.
‎Am vorbit serios?
‎Eram gata să-l las să mă mănânce?
‎Poate, în adâncul sufletului, ‎am crezut că voi supraviețui.
‎Nu am crezut că voi fi mâncat.
‎Nu la asta am sperat?
‎Ce rușine!
‎Deci e adevărat.
‎Ai fost mușcat… Nu, ai fost mâncat.
‎Când am auzit că ți-ai pierdut ‎o parte din corp, nu mi-a venit să cred.
‎Cum îți sunt rănile?
‎Nu-i mare lucru.
‎Ce? Nu se poate.
‎Dacă vrei să știi dacă-s tulburat, ‎aș spune că sunt.
‎Dacă vrei să știi dacă mă stingheresc, ‎aș spune că da.
‎Un specialist al artelor marțiale ‎a pierdut o luptă și o parte a corpului.
‎Nu e nicio rușine în asta.
‎De acord.
‎Rușinos…
‎e că am vorbit de parcă eram pregătit ‎pentru consecințe, deși nu eram.
‎Că m-am purtat de parcă aveam curaj, ‎deși nu aveam.
‎Tokugawa mi-a spus ce s-a întâmplat.
‎Mi-e greu să cred ‎că ai amăgi pe cineva, Retsu.
‎Am amăgit sau nu?
‎Doar eu știu asta.
‎„Cu hotărâre nebunească.”
‎„Pregătit să mor.”
‎„Pregătit să ucid.”
‎Oamenii spun adesea aceste lucruri ‎până și fără hotărâre.
‎Cuvintele care nu sunt susținute ‎cu hotărâre nu ar trebui rostite.
‎Eram sigur ‎că eram pregătit și pus în gardă.
‎Dar mi-am încălcat principiul.
‎Tokugawa, dacă aș deveni eu mâncarea lui?
‎M-am oferit înainte să știu ce voiam.
‎Ar trebui să-mi fie rușine.
‎Ți-ai transformat corpul în armă.
‎Așa ți-ai trăit viața, ‎dar acum ți-ai pierdut o parte din corp.
‎Ce întâmplare oribilă!
‎Dar nu piciorul lipsă îți provoacă durere,
‎ci freamătul interior.
‎Te rog să fii mândru de durerea aia!
‎Kaiou Retsu e un specialist ‎al artelor marțiale de neegalat.
‎Ești o comoară pentru marea țară ‎Republica Populară Chineză.
‎Am căutat odată ‎ce înseamnă cuvântul „Retsu”.
‎Retsu…
‎Aprig, intens și…
‎care nu se abate.
‎Exact așa ești.
‎Măiestria ta e atât de captivantă, ‎încât restul e ușor de trecut cu vederea,
‎dar adevărata ta valoare ‎o reprezintă spiritul tău incredibil.
‎Apreciez.
‎Mulțumesc.
‎Yujiro Hanma ‎folosește uneori cuvântul „mâncat”.
‎„Mâncat.” E o metaforă.
‎E un exemplu, doar o figură de stil.
‎Nu e „învingător”. Nu e „învins”.
‎E „mâncat”!
‎Mâncat? Ce tip incredibil!
‎KASHIMA DAIMYOJIN ‎KATORI DAIMYOJIN
‎N-am mai văzut mișcarea „tăierea coardei”.
‎Nici sabia japoneză n-ar putea face asta.
‎Domnule!
‎Aveți un apel.
‎Bine.
‎Liniștiți-vă și explicați-mi, ‎Nobil Vârstnic!
‎Cum adică Kaiou Retsu a fost mâncat?
‎Pickle?
‎Adică Kaiou Retsu a pierdut…
‎Nu e așa de simplu!
‎Nu?
‎Nu e de parcă a pierdut!
‎Spuneți că n-a pierdut…
‎dar a fost mâncat?
‎Exact!
‎DOPPO
‎Atunci s-au luptat?
‎Înțeleg. Umărul și piciorul lui…
‎Înțeleg. Bine.
‎Domnule!
‎- Ia loc! ‎- Da, domnule.
‎Cred că glumești.
‎Cum să fi pierdut Kaiou Retsu?
‎Nu e chiar așa.
‎Nu a pierdut.
‎Hrana…
‎Marele luptător a devenit hrana lui.
‎Nemernic condescendent…
‎Cine?
‎Nu e evident? Mă refer la maimuța aia!
‎Nu înțelegi problema adevărată, nu?
‎Pickle nu ne subestimează.
‎De fapt, mai exact,
‎nici nu ne consideră demni de subestimare.
‎Exact asta înseamnă subestimarea!
‎Katsumi!
‎Să fii subestimat e un drept ‎sau o calitate care trebuie câștigată.
‎Pickle nu ne subestimează.
‎Așa cum noi nu considerăm carnea ‎sau peștele demn de subestimat.
‎Tu nu înțelegi.
‎O spun din nou.
‎Exact asta înseamnă subestimarea!
‎Katsumi…
‎Înțeleg ce vrei să spui.
‎Kaiou Retsu a fost mâncat.
‎Vestea asta s-a răspândit fulgerător ‎printre cei reuniți la baza Atsugi.
‎A fost suficientă anestezie cât să adoarmă ‎un rinocer alb o noapte întreagă,
‎dar, în câteva ore…
‎E clar că s-a întâmplat ceva incredibil.
‎Ușa asta a mai fost spartă ‎o singură dată în istorie…
‎de Yujiro Hanma.
‎Era un bărbat solid.
‎Takeshi Kenmochi, 21 de ani.
‎Numele lui sună puternic. ‎De fapt, era puternic.
‎Karate.
‎Box.
‎Ridicare de greutăți.
‎În orice ‎dojo ‎și sală de sport mergea, ‎nimeni nu-i ținea piept.
‎Deci, de ce se plimbă Kenmochi ‎printre cluburi de noapte?
‎Caută pe cineva cu care să se lupte.
‎Nu l-ar omorî, ‎dar nu l-ar lăsa să scape nevătămat.
‎Speră să găsească ‎un partener de joacă în noaptea asta.
‎NU URINAȚI
‎Culoare. Culoare. Lumină. Culoare. Foc.
‎Stele? Căldură?
‎Mulțimi.
‎Mâncare.
‎Linii drepte… pe verticală.
‎Linii drepte… pe orizontală.
‎Cer…
‎Pământ.
‎Pământ plat. Linii drepte.
‎Masculul era confuz. Nu recunoștea nimic.
‎Era mai pierdut decât Urashima Taro.
‎În epoca lui, mânca doar ce-l ataca.
‎Lupți. Câștigi. Mănânci.
‎Era mândru.
‎Dar ce era acum?
‎Acum purta hainele astea ‎ca să se deghizeze.
‎Altfel nu putea supraviețui. ‎El înțelegea asta.
‎Avea doi metri înălțime ‎și cântărea peste 130 kg. Era imens.
‎Mulțimea nu încerca să-l atace. ‎Nici nu încerca să-l privească-n ochi.
‎Îi era foame.
‎Nu mai mâncase de mai devreme.
‎O parte din el, doar câteva kilograme.
‎Îl admira.
‎Își folosise tot corpul mărunțel,
‎armele minuscule, forța slabă
‎și, deși temător, ‎îl înfruntase fără să fugă.
‎Doamne!
‎Direct…
‎A lăsat o gaură în forma trupului său!
‎Domnule! Sunteți bine? Domnule…
‎Ce? S-a ridicat!
‎Cum de stă în picioare?
‎Trăiește!
‎Hei…
‎Nu se poate!
‎CARNE
‎Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă