‎NETFLIX PREZINTĂ
‎INDUSTRIA FILMULUI TAMIL ‎SPRIJINĂ POPORUL ÎN PANDEMIE.
‎NOUĂ POVEȘTI ‎NOUĂ EMOȚII
‎IUBIRE
‎CE ALTCEVA POATE FI, SIGUR E DRAGOSTE…
‎Vă anunțăm că la „Parfumul muzicii”
‎avem o listă de muzicieni excelenți ‎care așteaptă să cânte.
‎Următorul pe listă este nominalizatul ‎la Premiul Grammy
‎și unul dintre noile talente muzicale ‎cu care ne mândrim.
‎Bun venit, Kamal!
‎Hai, vino să mănânci, până nu se răcește.
‎ATRACȚIE
‎- Poftim. ‎- Îmi pun eu.
‎Tu ai mâncat?
‎O să mănânc. Se lansează filmul?
‎Nu.
‎Nu se lansează.
‎Au fost anunțați aseară.
‎Bine.
‎Toate piesele din film sunt bune.
‎Cele trei piese lansate au devenit hituri.
‎Peste tot se aude muzica ta.
‎E plăcută de milioane de oameni. ‎E îndeajuns de bine.
‎Treci mai departe.
‎Ai compus multe cântece, nu?
‎Nu cele din film.
‎Muzica ta personală.
‎Să-mi cânți odată.
‎Mi-ar plăcea s-ascult.
‎A trecut atât timp!
‎Ca valurile ce se izbesc ‎Vii năvală peste mine
‎Fiecare val nou ‎Este o dragoste nouă
‎Ca roua ce picură, roua ce picură ‎Strălucești în inima mea
‎Fiecare picătură nouă ‎Este o dragoste nouă
‎Tu zici: „Acest pic de rouă poate conține ‎Oceanul cel mare și albastru”
‎Tu zici: „Cascada asta poate fi adunată ‎În ochișorii tăi”
‎Când închid ochii
‎Te transformi în lacrimi
‎Mamă…
‎Trebuie să plec de aici.
‎Vreau să respir doar muzică. ‎Am multe de învățat.
‎Vreau să aparțin lumii muzicii ‎ca artist, compozitor.
‎Vreau să cânt în fața publicului.
‎Aici nu avem un așa public, ‎nici asemenea muzică sau profesori.
‎Trebuie să plec de aici, mamă, ‎dar să vii și tu cu mine.
‎Știu că nu vrei. ‎Doar de asta mă aflu încă aici.
‎Nu știu cum aș putea trăi acolo fără tine.
‎Te implor, mamă. Să mergem!
‎La Londra.
‎Vino cu mine. O să-ți placă acolo.
‎Am plănuit tot.
‎Doar cinci ani.
‎Hai să mergem, mamă.
‎Dimineața
‎IN TOO DEEP CU KAMAL
‎Luna ce strălucește
‎Deasupra mea, luminează
‎Umple cerurile
‎În cer…
‎Nu!
‎O lună eternă
‎Gânguritul înviorător al unui copil
‎Șoapta extraordinară a unei cascade
‎Chemarea fascinantă a unui cuc
‎Totul pălește prin comparație cu ea
‎Amestecul de parfumuri
‎Mirosul unei cărți vechi
‎Mireasma busuiocului sfânt
‎Totul pălește prin comparație cu ea
‎De ce nu mi-am dat seama mai devreme?
‎De ce?
‎Și când mi-am dat seama ‎De ce nu mi-am venit în fire?
‎Îmi este atât de rușine acum ‎Atât de rușine
‎E confesiunea unui bărbat, draga mea
‎Îmi este atât de rușine acum ‎Atât de rușine
‎Asta e introspecția mea, draga mea
‎La bas, Aalaap. ‎Vijay, chitarist principal.
‎Guberan! Și Kshatriyan la clape.
‎Hei, băieți!
‎V-ați purtat frumos cu partenera?
‎Dacă nu, cereți-vă scuze acum!
‎Exact acum. Despre asta e cântecul ăsta.
‎Bine?
‎Ai venit în căutarea muzicii
‎Ai devenit muzica mea
‎Ce m-aș face fără muzica mea?
‎Fără muzică, m-aș transforma în piatră
‎Dă-mi doar o șansă să mă schimb
‎Și nu voi mai greși vreodată
‎Nu mă părăsi ‎Întoarce-te la mine, muzica mea!
‎Dragostea mea!
‎Mi-e atât de rușine acum ‎Atât de rușine
‎Asta e introspecția mea, draga mea
‎Să vă aud!
‎Hai să cântăm „o” acum!
‎Dacă terminăm de înregistrat, ‎obținem fondurile.
‎- Versurile sunt gata? ‎- De mult!
‎Se vede că nu te uiți la telefon.
‎- Le-am trimis pe WhatsApp. ‎- Bine.
‎Uită-te. Nu închid.
‎Da, mi se par în regulă.
‎- Putem înregistra. ‎- Dați-i drumul.
‎Cine e cântăreața? Unde e?
‎Mi-a zis că tocmai ce-a ajuns. ‎Vine imediat la tine.
‎O cheamă Nethra.
‎N-o cunosc personal.
‎N-am auzit-o cântând. ‎Clientul a recomandat-o.
‎Deci, trebuie să cânte ‎chiar dacă nu se pricepe. Corect?
‎Da.
‎Dar tu decizi. Sigur e-n regulă.
‎- Da, bine. ‎- Bine, pa!
‎Bună. Nethra.
‎Era într-o miercuri.
‎Cumpărasem bilete să plec din țara mea
‎în weekend, ca să ajung aici.
‎Dar, când am văzut-o…
‎am avut sentimentul, jur…
‎Știam că n-o să iau avionul ăla.
‎- Bună, Nethra. ‎- Ador cântecele tale.
‎Cele trei piese lansate ‎sunt atât de bogate!
‎Un sunet cu totul nou. Ai dat lovitura.
‎Le ascult încontinuu.
‎M-am gândit să-ți spun când te văd.
‎Mulțumesc pentru muzică.
‎Acele trei piese au avut grijă de mine.
‎Și de mulți cunoscuți. Pe bune.
‎Mulțumesc.
‎- Ia loc. ‎- Vorbesc serios.
‎Deci…
‎Nu se lansează filmul în curând?
‎Abia aștept să văd piesa.
‎Nu, nu acum.
‎S-a amânat din nou.
‎Serios?
‎Da. Deci, versurile…
‎- Dar e-n regulă. ‎- Să vedem…
‎Cu film sau fără, măcar există muzica.
‎În aer.
‎Peste tot.
‎Doar apeși un buton.
‎Nu asta contează?
‎Cunoști o femeie și, în câteva minute
‎sună exact ca mama ta, cu ceea ce spune.
‎Când se întâmplă asta, ‎știi că ești pierdut. Adică…
‎fără nicio ezitare.
‎Nu, pe bune.
‎Să asculți piesele ‎fără un punct de referință vizual…
‎Piesele tale…
‎Ai idee cât de perfect este?
‎Te bazezi pe imaginația ta.
‎Ador asta.
‎- E doar muzică, nu? ‎- Da.
‎Ca la piesele de muzică clasică.
‎Pe YouTube, ‎vezi doar fotografia compozitorului.
‎Ca pentru ‎Für Elise, ‎a lui Beethoven.
‎Îți închipui un cuplu ‎dansând printre copaci?
‎Ar strica sentimentul.
‎Dacă nu ar fi o filmare foarte bună.
‎Da.
‎Înțelegi ce spun?
‎Da.
‎N-am avut vreo îndoială că știi să compui.
‎Nu vreau să-ți arăt că știu. ‎Voiam să lucrez la ceva pe baza ei.
‎Uitasem, dar tu mi-ai amintit.
‎Mulțumesc.
‎Doar…
‎Lasă-mă un minut, mă ocup eu de aici.
‎Simți tremurul?
‎Exact ca inima mea ‎Oare inima ta
‎Simte tremurul?
‎Simți tremurul?
‎Exact ca inima mea ‎Oare inima ta…
‎E cumva un cutremur?
‎Dacă le-aș spune ochilor că este o vedenie ‎Oare m-ar crede?
‎Pe Ilaiyaraaja l-am auzit la chitară.
‎E prima dată când aud pe cineva ‎cântând Beethoven.
‎Același lucru.
‎Azi e o zi specială.
‎E ziua ta sau ceva?
‎Nu.
‎Datorită a ceea ce am văzut și am auzit.
‎Gata. Am vorbit prea mult?
‎Putem începe.
‎Nu.
‎Da.
‎Bravo!
‎Locul tău nu e aici.
‎Așa am simțit ‎de când ți-am auzit cele trei piese.
‎E o muzică foarte internațională.
‎Chiar și reclama asta, mă întreb ‎dacă are nevoie de sunetul ăsta.
‎Orice ar fi, ‎ne străduim să creăm ceva nou.
‎Corect.
‎Dar ai simțit vreodată asta?
‎Că locul tău nu e aici?
‎Primul lucru, în fiecare dimineață.
‎Nu într-un mod arogant.
‎Trebuie să creez ceva nou.
‎Nu știu dacă pot face asta aici.
‎Stai așa.
‎Exact asta am vorbit ‎cu mama azi-dimineață.
‎Trăgeai cu urechea?
‎Erai acasă la mine sau ceva?
‎N-am tras cu urechea.
‎Dar înțeleg.
‎Scena muzicală de aici e inexistentă.
‎Da.
‎Dacă nu compui muzică pentru filme, ‎n-ai ce face.
‎Și eu am visurile astea.
‎Să mă duc undeva ‎unde răsună muzica clasică.
‎Nu în America, ci în Europa.
‎Dar în majoritatea țărilor de acolo ‎nu se vorbește engleza.
‎Asta e o problemă.
‎Poți să înveți muzică.
‎Dar trebuie să înveți și altă limbă.
‎Londra.
‎Cea mai bună.
‎- Și o scenă muzicală mare. ‎- Stai!
‎Asta e straniu.
‎Bine, n-ai tras cu urechea,
‎dar intri în mintea mea acum.
‎Mergi la Londra?
‎- Da. ‎- Uau!
‎Când pleci?
‎Am cumpărat biletele. Sunt flexibile.
‎Gen… mâine.
‎Ai deja un plan bine stabilit?
‎Dacă mama e de acord, ‎e un plan pe cinci ani.
‎Super!
‎Îți urez succes.
‎Să câștigi câteva Grammy, ‎poate și un Oscar. Ești senzațional.
‎Mulțumesc.
‎Ar trebui să ne întâlnim, ‎dacă vii la Londra.
‎Deci trebuie să merg la Londra ‎ca să te revăd?
‎Da.
‎Pe curând!
‎Alo, tată?
‎Da, doar ce-am terminat. ‎Ți-am zis că vin la nouă. Pa!
‎Te conduc.
‎- Poți să continui. Plec singură. ‎- Nu, e-n regulă.
‎Scuze.
‎Are o voce uimitoare.
‎E o descoperire, asta-i clar. ‎Mi-a plăcut mult.
‎Deci ți-a plăcut?
‎- E dulce. ‎- „Dulce”?
‎Doar dulce.
‎Ce mod plictisitor de a descrie o femeie!
‎Dulce, deci.
‎- Am zis că are vocea dulce. ‎- Bine.
‎Deci ați înregistrat?
‎Mixează și trimite-mi-o. Pe curând! Pa!
‎Bine, pa!
‎- Bună. ‎- Doamne!
‎Nu știam cine e.
‎Sunt la fel de surprins.
‎Scuze. Mergeam spre casă și te-am văzut.
‎Am întors să te întreb ‎dacă vrei să te duc.
‎Dar am sentimentul…
‎că locuiești pe strada aia.
‎Și o să zici că e plimbarea ta zilnică,
‎dacă mă ofer degeaba să te duc eu.
‎Așa că o să zic doar „Bună”.
‎„Ai cântat foarte bine. Piesa sună bine.”
‎Și…
‎O să zic „pa” și o să plec.
‎Nu locuiesc prin apropiere,
‎ci în cartierul Indira Nagar.
‎Nu mă duc acasă. Merg în altă parte.
‎- First Seaward Road? ‎- Da.
‎Și nu e plimbarea mea zilnică.
‎Merg pe jos.
‎Când trebuie să ajung ‎în oraș, merg pe jos.
‎- Bine. ‎- Dacă trebuie s-ajung departe sau repede,
‎iau autobuzul sau trenul.
‎Altfel, sunt pietonul obișnuit.
‎- Merg pe jos. ‎- Bine.
‎Nu te întreb de ce, dar ești sigură?
‎- Legat de ce? ‎- Legat de mersul pe jos tot drumul?
‎Nu, dacă vrei să mă duci, ‎vin cu tine, desigur.
‎Nicio problemă.
‎- Serios? ‎- Da.
‎N-am cască. E în regulă?
‎Conduc sigur și încet.
‎Și poliția?
‎Asta…
‎Vedem atunci cum facem.
‎- Da? Stai bine? ‎- Da.
‎Am crezut că data viitoare ne vedem ‎pe Podul Londrei.
‎N-am crezut că o să ne vedem ‎așa curând pe Podul Adyar.
‎Bună asta!
‎Cânți foarte bine. Ai o voce superbă.
‎Îți urez multe piese, înregistrări, ‎faimă și avere.
‎Mulțumesc.
‎Și tu.
‎Bine, o s-o zic direct.
‎E ceva la tine.
‎Când ai cântat la chitară în studio, ‎nu mai voiam să te oprești.
‎Mi-am dorit ca înregistrarea ‎să nu se mai termine.
‎A fost o piesă dureros de scurtă.
‎Am și încurcat niște versuri, intenționat.
‎Nu mă lăsa inima să plec. ‎Asta am simțit la plecare.
‎Și iată-mă, după o jumătate de oră, ‎pe motocicletă cu tine.
‎Incredibil!
‎Da.
‎Aș putea să-mi doresc pacea în lume ‎și să se întâmple?
‎Dar pentru tine nu e la fel, nu?
‎Întreb doar pentru că am simțit ‎atmosfera din încăpere.
‎Mi s-a părut că și tu flirtezi cu mine.
‎Știi când?
‎Când ai zis „Ne vedem la Londra”.
‎Spune-mi că greșesc.
‎Greșești.
‎Bine. Probabil că te-am citit prost.
‎Presupun că am greșit. Scuze.
‎Să spui „greșit” în cazul ăsta ‎ar fi greșit.
‎Fiindcă, dacă așa a fost…
‎nu ai greșit.
‎Zic și eu.
‎Poate că sunt doar ochii tăi?
‎Asta trebuie să fie.
‎Ochii tăi sunt problema.
‎Felul în care privești…
‎așa profund!
‎Doar felul în care sunt.
‎- Fii serioasă. ‎- Desigur, și eu sunt problema.
‎De ce a trebuit să te oprești?
‎Puteai să mergi mai departe.
‎De ce te-ai oferit să mă duci?
‎Mergea o bătrânică în fața mea.
‎Puteai să te oferi s-o duci pe ea.
‎Locuia chiar acolo. ‎O cunosc pe bătrânica aia.
‎E plimbarea ei zilnică. ‎Face și jogging desculță.
‎De-asta m-am oferit să te duc pe tine.
‎Deci de-asta.
‎Pur și simplu.
‎Chiar așa simplu.
‎N-are sens să aduni sentimente ‎zile întregi și să nu le exprimi.
‎Mă întrebam dacă să-ți caut numărul ‎și să-ți scriu sau să te sun,
‎în timp ce mergeam pe stradă.
‎Am decis să nu fac asta și apoi ai apărut.
‎Cum să n-o zic?
‎Când vine vorba de sentimentul ăsta, ‎cine știe când te pălește?
‎Bine.
‎Pe mine m-a pălit în acel studio.
‎Și sper că și pe tine.
‎Și… hei!
‎E vorba și despre cui i-o spui.
‎Mă simt în siguranță cu tine.
‎O păsărică-mi șoptește că n-o să mă judeci ‎pentru că am spus-o așa.
‎Cum am spus…
‎e ceva la tine.
‎Da!
‎Dar n-ai spus asta.
‎Ba da. În mintea mea.
‎N-ai auzit?
‎Dar ai auzit ce-a spus mama!
‎Iubitule, privește-mă în ochi
‎Dragule, spune-mi, așa e când ‎Mă-ndrăgostesc de tine?
‎Rămân fără versuri ‎Dar tot ce vreau e să cânt cu tine
‎Iubitule, privește-mă în ochi
‎Dragule, spune-mi, așa e când ‎Mă-ndrăgostesc de tine?
‎„E ceva la tine”, adică… ‎îți place vocea mea?
‎Atât?
‎Iar pentru tine ‎am ochi frumoși și profunzi? Atât?
‎Deci recunoști? Că ai ochii așa?
‎Zic doar ce-ai spus tu.
‎Nu doar ochii tăi.
‎Ți-am spus deja.
‎Atracție completă.
‎Ce ai spus.
‎Cum ai spus.
‎Vocea ta.
‎Bărbătească, și totuși suavă.
‎A fost o conexiune, o vibrație.
‎Ușa de lemn masiv și peretele de sticlă ‎dintre mine și tine…
‎A trecut de toate,
‎acea vibrație!
‎- Și muzica. ‎- Da.
‎Vorbesc despre muzica aleasă de tine.
‎Spune multe despre tine.
‎Mersi.
‎Și Beethovenul cântat…
‎și, înainte de asta…
‎Ai venit în căutarea muzicii
‎Și ai devenit muzica mea
‎Ce m-aș face fără muzica mea?
‎M-aș transforma în ceva lipsit de viață
‎Erai acolo?
‎- Chiar erai? ‎- Sentimentul ăsta s-a trezit acolo.
‎Dar nu te-am…
‎Toată scena era a ta.
‎Ăsta ești tu.
‎E în tine.
‎Deci sentimentul ăla…
‎a fost prima dată.
‎În 22 de ani, n-am mai simțit așa ceva.
‎Și apoi m-ai condus spre ieșire.
‎Cine face asta?
‎Aici e punctul în care sentimentul ăla ‎mă izbește puternic.
‎Mi-a lăsat urme.
‎De-asta ți-am spus ‎imediat ce m-am urcat pe motocicletă.
‎Ca să te anunț: ‎„Băiete, asta mi-ai făcut.”
‎E rândul tău.
‎Bine, deci e doar vocea mea?
‎E-n regulă.
‎Dacă nu simți la fel, e-n regulă.
‎Fac față.
‎Pentru mine e a doua oară.
‎A doua oară în 32 de ani.
‎Asta e problema.
‎Asta nu mă lasă să mai zic altceva.
‎Da.
‎Ai doar 22 de ani?
‎Par mult mai mare?
‎Nu, adică… În sensul bun.
‎Jur, am doar 22.
‎- Nu mint. ‎- Nu mai spune asta.
‎Doare.
‎Drăguț! Îmi place.
‎Diferența de vârstă ‎și faptul că tata mă va dezmoșteni
‎sunt viitoarele probleme.
‎O să urmeze.
‎Dar să nu ne gândim la asta acum.
‎E prea devreme.
‎Dar acum suntem pe calea cea bună.
‎Ai simțit și tu?
‎Vibrația și atracția ‎pe care le-am simțit eu?
‎Spune-mi.
‎Mai am cinci minute.
‎Sau nu spune nimic
‎și ies din viața ta în zece secunde.
‎Eram hotărât să plec din țară…
‎cu zece secunde înainte să intri, ‎și până acum…
‎am uitat tot.
‎Mă gândesc, din clipa ‎în care ai atins acea ușă.
‎Cum ai intrat,
‎cum te-ai așezat, ‎cum mi-ai dat mâna și m-ai privit,
‎felul în care ai vorbit, ‎ochii tăi, fața, vocea,
‎mersul, stilul, expresia ta…
‎Aș putea continua să te descriu fizic.
‎Totul ar fi adevărat, ‎dar n-a fost doar asta.
‎Ai zis toate lucrurile spuse de mama mea.
‎Presupun că aveam nevoie de validare.
‎Exemplul cu Beethoven pe care mi l-ai dat ‎m-a inspirat, nimic altceva.
‎Vibrația care a trecut de ușa de sticlă…
‎Da, de câteva ori…
‎te-am pus să repeți unele pasaje.
‎A fost intenționat.
‎Să nu se termine înregistrarea.
‎Ca să nu pleci.
‎Apoi, când te-am revăzut pe stradă…
‎cum puteam să nu-ți vorbesc? ‎Cum să nu întreb?
‎Totul a venit de la sine.
‎O să plec.
‎Ai face bine.
‎Iubitule, privește-mă în ochi
‎Dragule, spune-mi, așa e când ‎Mă-ndrăgostesc de tine?
‎Rămân fără versuri ‎Dar tot ce vreau e să cânt cu tine
‎CURSUL DE MUZICĂ
‎Tu și eu, explorând împreună
‎Când cerul, aerul și pământul se bucură
‎Hai să defilăm împreună ‎Cum nu s-a mai văzut vreodată
‎Mă urmărești?
‎Sigur că nu.
‎Tu ai zis că te-am străfulgerat.
‎Am fost amabil și te-am așteptat ‎două ore să te duc acasă.
‎Cum să fie asta urmărire?
‎Corect.
‎Deci ai atât timp?
‎Sunt muzician, nu?
‎Dacă eram Ilaiyaraaja, ‎compuneam cinci melodii.
‎Ai scris o piesă nouă?
‎Da.
‎- Pe bune? ‎- Da.
‎- Mi-o cânți, te rog? ‎- Sigur.
‎E așa…
‎Un băiat cunoaște o fată.
‎Creează o legătură, simt o vibrație.
‎Petrec zece zile împreună ‎și se ajunge la primul sărut.
‎- Asta e piesa. ‎- Exact ca povestea noastră?
‎Te deranjează?
‎- Să mergem acolo? ‎- Să mergem acolo?
‎Vino.
‎- Urechea dreaptă. ‎- Da.
‎Ei bine…
‎O să inventez niște versuri.
‎- Dă-i drumul. ‎- Da.
‎Hei
‎Prinde-mi inima care cade
‎Hei
‎Potolește-ți setea cu visurile mele
‎Hei
‎Întinde-ți micile aripi
‎Vino
‎La buzele mele și zâmbește
‎Cocoțată pe corzile chitarei mele
‎Ești ca o dulce vrăbiuță ce cântă
‎În viața mea monotonă și fadă
‎Ai împrăștiat un milion de nuanțe
‎Ca pensula unui pictor ‎Ca pensula unui pictor
‎Ești ca un curcubeu ‎Ce plouă peste mine
‎Ca un înger ‎Ca un înger
‎Mi-ai dezrădăcinat inima ‎Din străfunduri
‎Plutesc ca o frunză pe o baltă de muzică
‎Ești o rafală de ploaie ce mă răstoarnă
‎Înmoaie-mă până la rădăcini
‎Se risipește în…
‎Dizolvă-te în sufletul meu ca apa
‎La studio mâine?
‎Cocoțată pe clapele pianului
‎Dansezi ca o frumoasă păuniță
‎În viața mea monotonă și fadă
‎Ai împrăștiat un milion de nuanțe
‎Ca pensula unui pictor ‎Ca pensula unui pictor
‎Ești un curcubeu ‎Ce plouă peste mine
‎Ca un înger ‎Ca un înger
‎DRAGOSTE… TE VREAU. SFÂRȘIT.
‎Mi-ai dezrădăcinat inima ‎Din străfunduri
‎Nu mă simt bine.
‎De ce nu treci pe la mine?
‎Pentru ce?
‎Ca să preia controlul muzica.
‎Ca pensula unui pictor ‎Ca pensula unui pictor
‎Ești un curcubeu ‎Ce plouă peste mine
‎Ca un înger ‎Ca un înger
‎Mi-ai dezrădăcinat inima ‎Din străfunduri
‎De ce suntem aici?
‎O să intrăm în belele degeaba.
‎Azi e a zecea noastră zi împreună, ‎ca-n cântecul tău.
‎Hai să încercăm. Te rog.
‎Aici?
‎În niciun caz.
‎Hai doar să ne…
‎sărutăm?
‎Poate?
‎Asta voiam și eu să zic.
‎Ce credeai?
‎Deci, pentru tine, ‎un sărut e „doar un sărut”?
‎Deloc.
‎Îți jur, nu e așa.
‎Bine, așteaptă.
‎De câteva zile tot vreau să-ți zic ceva.
‎Hai să scap de asta întâi.
‎Te iubesc.
‎Ca niciodată până acum.
‎Nu vreau să ne despărțim vreodată. ‎Nu vreau să te părăsesc.
‎Te iubesc.
‎Chiar te iubesc.
‎Doar că… biletele alea ‎de avion au fost scumpe.
‎Nu cred că British Airways ‎rambursează complet.
‎Tu mă iubești?
‎Am simțit asta când ai cântat…
‎„În viața mea monotonă și fadă ‎Ai împrăștiat un milion de nuanțe.”
‎M-ai cucerit pe loc.
‎Ești supărat sau ce?
‎E nevoie s-o spun?
‎Te iubesc.
‎Și e pentru totdeauna, Kamal.
‎Mai sus, tot mai sus ‎Urcăm mai sus, tot mai sus
‎Cu fiecare răsuflare pe care mi-o tai ‎Iubito, sunt uimit
‎Mai aproape, tot mai aproape ‎Vin mai aproape, tot mai aproape
‎Vreau doar să mă afund în noapte ‎Cu tine alături, să te privesc în ochi
‎Uau!
‎Maarten, mi-a plăcut. ‎Aplauze pentru Maarten.
‎Și asta e povestea cântecului ăstuia.
‎Dacă vreți să știți…
‎nu mai e în viața mea.
‎- Spune-ne de ce. ‎- Serios?
‎Nu. Nu e important să știți cum sau de ce.
‎Ce am crezut că va fi povestea vieții mele
‎a sfârșit-o prin a fi ‎doar un capitol frumos.
‎Deci iată-mă, după doi ani,
‎mult mai înțelept în muzică și în viață.
‎Și mi-am găsit pacea…
‎Ceea ce mă aduce la următoarea piesă.
‎Și asta o să fie în limba mea, tamilă.
‎Direct din inimă.
‎A zburat!
‎A trecut peste mine
‎Am întins mâna spre ea ‎Dar ea s-a evaporat
‎Era aerul muzicii mele ‎Era gramatica versurilor mele
‎În timp ce plănuiam un viitor împreună ‎A devenit trecutul meu, ziua mea de ieri
‎Ea și eu, împreună ‎Am crezut că e pe veci
‎Cum au zburat scânteile
‎Au zburat
‎Chiar dacă am terminat-o ‎Ea mi-a dat puterea
‎Să-mi găsesc propria melodie
‎Ea și eu, împreună ‎Am crezut că e pe veci
‎Cum au zburat scânteile ‎Au zburat
‎Fosta mea dragoste ‎A cântat în Turnul Londrei
‎Ție îți datorez asta, ție
‎A zburat departe ‎A trecut peste mine
‎Am întins mâna spre ea ‎Dar ea s-a evaporat
‎Era povestea vieții mele ‎Și acum e doar un rând din carte
‎Chiar dacă a plecat, iar și iar ‎E-n muzica pe care o fac
‎Ea și eu, împreună ‎Am crezut că e pe veci
‎Cum se transformă o simplă privire ‎în pasiune?
‎În ce moment ‎pasiunea e botezată ca iubire?
‎Știința caută găuri negre ‎în galaxii îndepărtate…
‎dar de ce nu vede ‎gaura neagră numită „iubire”?
‎E considerată fizică din cauza atracției?
‎E chimie fiindcă se transformă?
‎Este ea matematica inimii?
‎Este ingineria biologiei?
‎Nu există răspunsuri la aceste întrebări, ‎dragostea e doar dragoste.
‎Împreună sau despărțiți…
‎Subtitrarea: Iulia Rolle