- Заповядай в скромния ми дом. - Много е приятно.
- Влизай. - Яко. Благодаря.
- Останала е храна, ако си гладен. - Картофи. Супер.
Мамка му!
- За миг ми се стори, че е чичо. - Той сигурно е секси.
- Уил. - Мади. Здравей.
Да идем в стаята ми.
Хубава стая.
- Дали да продължим? - Да. Затворих вратата.
Имам ли официално съгласие да правим секс?
- Да. - Супер. Благодаря.
Мислех, че ще гледаш края с мен.
- Идвай. - Имам нещо важно.
Боже. Райли ми пише в момента.
Вие двете гледайте сериала.
- Всичко е наред. - Не! Стига.
- Ще дойда друг път. - Райли, не издавай.
- Трябваше да изчакаш. - Извинявай.
- Сладък сутиен. - Благодаря.
- Гърдите ти са супер. - Така ли?
Да. Взех любимите ти. Имат вкус на масло.
- Чао. - Чао. Беше ми приятно.
Приятно гледане.
- Хубава риза. - Благодаря. Приятна вечер.
НЕКА ПЪТУВАНЕТО ЗАПОЧНЕ
Как точно протича? За първи път съм на парти за развод.
Една от майките в яслата на Франсис прави преди три години.
Трябваше да държим спонтанна реч,
- за да я ободрим. - Божичко.
- Мразя да говоря пред хора. - И аз.
- Затова съм подготвена. - Какво? Не ме предупреди.
Нищо. Ще се престоря, че го мисля в момента.
Ще кажа: "В живота
се губим и намираме, се губим и намираме стотици пъти.
Но това е само миг, който ще отмине.
Важното е, че можеш да разчиташ на нас".
Да. Става за Кристин и тъпия й сок от зеленолистни.
- Нали? - Да.
- Ти имаш кристали. - Няма лошо.
- Дами. Здравейте! Тъкмо навреме. - Здравей.
Настанявайте се.
Първо искам да благодаря на всички,
че дойдохте да подкрепите Кристин в този труден етап от живота й.
Сега ще направим кръг и ще й кажем по нещо разведряващо и мило.
Коя иска да започне?
Кейти, да започнем от теб.
- От мен? - Да.
Добре.
Кристин...
В живота ще се губиш и намираш стотици пъти.
Ще се губиш и намираш. Това важи за всички ни.
Но това е само момент, който ще премине.
Важното е, че можеш да разчиташ на нас.
Красиво начало, Кейти.
- Благодаря. - Кейти, ела.
- Толкова проникновено. - Беше от сърце.
Съжалявам.
Силвия, твой ред е.
- Трудно ще я минеш. - Благодаря.
Когато нашите се разведоха, на баща ми му се отрази добре.
Той разцъфна.
Записа се в яхтклуб, написа мемоар. По едно време отвори ресторант.
Покори Килиманджаро. Живя до 85 години, гребейки от живота.
И теб те очаква същото, Кристин.
Колко вдъхновяващо!
- А какво стана с майка ти? - Пълна трагедия. Не се съвзе.
Но е жива.
Да. Ако може да се каже така.
Харесвам ексцентричността на Силвия. Но тя изяде реч.
Е, женени сме отдавна. Пълна е с изненади. Не ми доскучава.
Явно Силвия преживява криза на средната възраст.
Заради работата и грижите за децата, дрън-дрън.
По-добре от татуировка на гърба или "Яж, моли се и обичай".
Измислих нещо.
Обадих се на Кърк Фрийдкин в "Тоби", защото чух, че разширяват
отдела по сливания. Оказа се, че търсят хора.
- Само ще кажа... - Да?
...да не се месиш прекалено в професионалния й живот.
Опитвам се да помогна.
- Понякога губиш мярка. - По-точно?
- В момента ръцете ти са свити в юмруци. - Жена ми сдъвка речта на шефа.
Нормално е да съм стресиран.
Ако искаш да помогнеш на Силвия,
дай й визитката на Кърк и я остави да прави каквото реши с нея.
Бъди спокоен. Престори се.
Да. Мога да го направя на 100%.
Да. Може би не на 100%.
А на 30%.
Кажи: "Ето ти визитката. Оставям те".
- Схващаш ли? - Да.
Дай й визитката и се отдръпни като спокоен човек.
Съгласен.
- Обядът. - Да!
Франсис, сложи масата, ако обичаш.
- Здравейте. - Здравей!
Хей. Защо нямаме пилешки хапки?
Защо имаме списък за пазаруване, ако никой не пише в него?
Извинявай. Изядох ги.
Изял си ги? Те са отвратителни. Направени са от пилешки човки.
- От пилешки човки? - Не. Шегувам се.
- Защо ги даваш на децата? - Ядат ги, а нямам сили да споря.
Здрасти.
Относно това, за което говорихме на срещата, имам нещо за теб.
Какво е това? "Кърк Фрийдкин от "Тоби, Фрийдкин, Куонг и Зелман".
- Какво е това? - Знаем се с Кърк Фрийдкин.
Кой е Кърк Фрийдкин?
- Той е адвокат. - Досетих се.
Днес говорих с него и спомена, че разширяват отдела по сливания.
Каза да му се обадиш.
- Не съм те молила. - Знам. С Кърк се знаем отдавна.
Не съм ти благотворителна кауза.
- Какво е благотворителна кауза? - Не. Правя услуга на него.
Знае ли, че не съм практикувала 13 години?
- Да. - Кажете ми.
Че мога да работя само между 9 ч. и 14 ч.?
- Да. Прие го. - Какво е благотворителна кауза?
Знае ли, че съм ужасен адвокат?
- Това го спестих. - Какво е благотворителна кауза?
Когато правиш услуга на някого от съжаление.
Франсис, сложи масата.
- Слагам я! - Съжалявам, сърдиш ли ми се?
Да се сърдя? Не, благодарна съм.
- Много мило. - Защо се държиш странно?
Не се държа странно. Слушам баща ти. Кога да му се обадя? След седмица?
Обади му се сега.
- Добре. - Когато решиш.
Имаш визитката му, така че каквото решиш, е добре. Здрасти.
Здравейте, обажда се Силвия Грийвс. Във връзка със... Не.
Здравейте. Силвия Грийвс. Обаждам се във връзка със... себе си.
Г-н Фрийдкин. Силвия Грийвс. Да, адвокат.
Кога съм казвала това? Кога някой е казвал това?
Ти можеш.
- Хей. - Как си, пич? Свободен ли си?
Кой съобщава в "Инстаграм", че заживява с гаджето си?
Не е ли тъпо?
- Безвкусно. - Плач за внимание.
Кого го е грижа? Живеете заедно. Честито.
Пишеш ли за това?
- В мрежите?
- В мрежите! - И в историите си.
- Не пишеш в мрежите. - Нали?
- Не пишеш за това в мрежите. - Да.
Това не е за мрежите. Пиши за неща, от които хората се интересуват.
За годеж. Дипломиране. Бебе.
- За рождения ден на кучето. - Нали?
- Това искам да виждам. - За смърт.
- Че баба ти е умряла. - За важните неща!
- За активизъм. - Ако си на протест!
- За розови шапки! - Ако щурмуваш Капитолия.
Ще те арестуват и вероятно няма да те обвинят.
- Това искам. - Ценното.
- Да заживееш с някого, не е постижение. - Съгласна съм.
- Четките за зъби. - Две четки в чаша?
- Тъпо. - На кого му пука?
Какво престараване.
Освен ако не се мести в нова къща,
която бих искала да видя, защото Одри има вкус.
- Хей. - Защо?
- Реших, че ще я хванеш. - Не съм спортна натура.
Как си, приятелю?
Струва ми се, че го е направила нарочно.
Знае, че съм активен в мрежите.
Знаеш ли какво ще помогне? Ако ти направя купон за развода.
- Има ли такова нещо? - Да. Била съм на няколко.
Скоро бях на един.
Приятели се събират и ти помагат да сложиш точката.
Мисля как да кажа нещо саркастично, но звучи приятно.
Звучи сякаш имам нужда от това.
Нали? Ще го организирам. Остави на мен. Ще е забавно.
Просто не искам да умувам над миналото.
В момента гледам към бъдещето.
- Искам да бъде за бъдещето. - За бъдещето.
Но не за бъдещето на роботите и космическите кораби.
- По-скоро близкото бъдеще. - Абсолютно.
Не се обличай като робот.
Ще имам грижата.
Ще ти вдигна хубав купон с твоите странни приятели.
- Защо колелото е в банята? - Защо нещо е някъде?
Леле! Джесипа ака много за размерите си.
- Изглеждаш добре. - Благодаря.
Тази къща е твърде малка.
- Тази седмица има ли нещо на пазара? - Нищо, което да си позволим.
- Дали... - Да. Старческият дом още се продава,
но Уил каза, че ремонтът ще е много дълъг и скъп.
- Така ли? - Той разбира. Ремонтирал е много барове.
Знам. Просто ми се струва, че ние трябва да го решим, а не ти и Уил.
Да, прав си.
- Как мина с Кърк? - Кой?
Кърк Фрийдкин, на когото щеше да звъниш.
Да. А онзи Кърк Фрийдкин.
Каза, че ще му се обадиш.
- Кърк. Каза, че ще му се обадиш. - Знам. Не съм забравила.
- Не си го търсила. - Нали ми даде номера му. Ще го направя.
- Дай ми време. Настройвам се. - Настройваш се да звъннеш?
Скъпи, защо ме тормозиш?
Попитах дали си се обадила на човека. Забрави.
- Ще го направя. - Добре.
- Къде ще ходиш пак тази вечер? - На купон за развода на Уил.
Да. Преживява го трудно.
Знаеш ли, че Одри вече живее с новия си приятел?
Как е възможно?
- Да. - Леле.
- Безвкусно. - Забавлявай се.
- Добре. - Чао.
- Искаш ли... - Не!
- Чао. - Чао.
- Кажи пак какво правим тук. - В моя чест ще празнуваме.
- Като купон за рожден ден? - Купон по случай развода.
Няма такова нещо. Но аз обичам купоните.
- Здрасти. - Привет.
Какво става?
Какво? Видях една от майките от училище на паркинга.
Да не би да й дължиш пари?
Не, телефонно обаждане. Но не ми се разправя.
Здравейте. Благодаря за поканата, Омар.
Уили, честито за развода.
Бутилката шампанско тази вечер е от мен.
- Ще вземеш една за цялата маса? - Да, и ще я платя.
Кои са тези хора?
Тези ли? Момчетата от моето братство. Ще ги харесаш.
Хамза, говори.
- Защо си го поканил? - Не исках да е неловко на работа.
Силвия, стори ми се, че си ти, но не видях Чарли.
- Получи ли съобщението ми? - Да. Ще ти се обадя. Много съжалявам.
- Масата ни е готова. - Добре.
Добре.
Преди да сме се насвяткали, какво ще кажете да вдигнем тост?
Първа съм.
Уил, в живота ще се изгубиш стотици пъти.
Стотици.
Сега си объркан. Но можеш да разчиташ на нас.
За изгубването.
Няма да те лъжа, Силвия. Ударил е дъното,
а ти му казваш, че ще стане още стотина пъти. Това е жестоко.
Казвам, че ще се случи на всички нас. Това е част от живота.
- Всички се губим. - Да.
- Това ми харесва, Силвия. - Благодаря, Омар.
Да, защото някаква е влязла в живота му и го е прецакала.
За щастие, не се налага да търпи повече глупостите й.
Нека спазваме няколко правила.
Не е нужно да плюете бившата ми жена. Нищо твърде негативно.
Ако ще ти олекне да споделиш нещо, направи го, защото затова сме тук.
Може би е прав. Нека всеки на масата да каже пет неща, които не понася в нея.
Не знам дали хуленето на жени е в духа на вечерта.
Не гледай по този начин.
Просто говорим лошо за някой, който случайно е жена.
Тя случайно ми е сестра.
- Затова съм от отбора на Силвия. - Да. Какво?
Да гледаме към бъдещето.
Уил, трябва да поканиш онова момиче на среща.
- Кое? - Което решиш.
- Да. Всички сме еднакви. - Не казах това. Но за целта е така.
Добре.
- Да, Уил. - Големия Уил!
Уил! Уил!
Да!
- Велик е. - Да.
Дали се забавлява?
Да. Прекарва си чудесно. Защо се притесняваш?
Аз организирах този купон. Не знам.
След като го заряза за пет шибани години.
Не знаеш цялата история.
- Може ли да пием кафе някъде? - Ето го.
Как мина?
Добра новина. Каза: "Омъжена съм. Но и да не бях, не си мой тип".
Благодаря.
- Здравейте. - Някой иска ли десерт?
Може би.
- Вече съм купил. - По дяволите.
- Първо да видим менюто. Благодаря. - Добре.
Подай го на Силвия.
- Нали няма на масата? - Не съм женен за това място.
Какъв е проблемът? Едно време кокаинът ти харесваше.
Беше едно време.
- Хей! Здрасти! - Здрасти.
Забавляваш ли се? Опита ли броколините? Супер са.
Много са вкусни.
- Аз слагам масло на всичко. - Знам! И аз.
Трябва да пазим линия.
- Права ли съм? - Да!
- Вярно. Забавлявай се. - Слушам.
Превърна се в друг човек. Беше странно.
Не аз измислям правилата.
- И как функционира обществото. - Зарежи правилата.
- Вземи малко кока. - Не говори така.
- Малко "боливийска пудра". - Замълчи.
- Защо не? Потанцувай с "бялата дама". - Не.
- Пусни се "по магистралата". - Добре. Наистина ли го искаш?
- Опитвам се да се забавлявам. - Не съм сигурна.
- Да сменим мястото. - Съгласна. Къде ще отидем?
Някъде, където е малко по-празнично.
- Знам. В стая на загадките. - Нещо по-класно.
Пиано бар?
- Има предвид стриптийз клуб. - Така ли?
- Не знам. Не е ли клиширано? - Може би.
Да, напълно.
Не искам да съсипвам вечерта
- с атмосферата в стриптийз клуб. - Прав е.
Ще се забавляваме навсякъде, дори и в стриптийз клуб.
Искам вечерта да продължи.
Ако решите да идете на стриптийз, няма да ви спирам.
- Значи сме единодушни? На стриптийз! - На стриптийз!
Отиваме на стриптийз.
- Има и песен. - Хубаво.
- Не можеш да го спреш. - Ясно.
Може би това е най-великата вечер в живота ми.
Да вървим.
Да си вдигаме чукалата.
Хей, искаме да решиш. Нещо класно или по-долнопробно?
Каквото предпочитате.
Хайде. Искаме мнението ти. Ти организира тази вечер.
Решавай.
Радвам се, че мога да съм полезна, но мисля да пропусна тази част.
- Но вие вървете. Забавлявайте се. - Не, стига.
Няма да дойда.
- Не разваляй вечерта. - Какво? Вие вървете. Лично аз...
Не ми се ходи на стриптийз с група мъже, които много го искат.
- Изплю камъчето. - Това е твоята вечер.
И ако ти и застаряващите ти приятели искате да ви забавляват момичета,
малко по-големи от дъщеря ми, вървете.
Не го изкарвай гнусно. Сплотяваме се по мъжки.
Това правехме и в ресторанта. Какво значение има дали съм там?
- Забавлявай се с момчетата. - Има, говориш ми като на неудачник.
Добре. Тогава да вървим да гледаме цици.
Недей. Не идвай, ако не искаш.
- Какво искаш от мен? - Да пожелаеш да дойдеш на стриптийз.
Няма да стане и след милион години.
- Преди обичаше да ходиш на стриптийз. - Преструвах се.
Тогава бях на 20. Опитвах се да съм готина и иронична.
Не понасям тези места. Потискат ме. Вече не трябва да се преструвам.
- Струва ми се, че ме съдиш. - Не те съдя. Наистина.
Върви и се забавлявай. Имаш благословията ми.
- Върви на стриптийз. - Това ще направя.
- Чудесно. - И ще се забавлявам.
- Умирам да чуя как е. - Ще си далечен спомен.
- Просто върви. - Трябва да дойдеш.
Ще бъде тъжно и жалко,
ако съм разведен мъж с група мъже на стриптийз.
Ако ти си там, ще е забавно и иронично. Нека тази вечер е такава.
Умолявам те. Трябва да дойдеш.
Не гледай. Чети книга. Все ми е едно. Трябва да дойдеш.
Исках вечерята да е за твоето бъдеще. За следващата глава.
Майната на бъдещето! Не го искам. Бъдещето е лошо.
- Не знаеш какво ще ти донесе. - Напротив.
Ще оплешивея, ще хвана рак на тестисите и ще умра.
Ракът на тестисите е болест на младите.
- Не трябва да се тревожиш... - Сега си го пожелах!
Хайде. Да се забавляваме както преди.
Забавлявам се, но по друг начин. Със семейството, правя купони за децата.
Партита с колегите на Чарли. За мен забавлението еволюира.
Еволюирало е в нещо скучно. Това е то.
Забавляват се другите. А ти кога?
Хубаво е да гледаш как любимите хора се забавляват.
- Не е вярно. - Усетих, докато го казвах.
Прозвуча жалко. Това ли е твоята награда?
Няма да ходим на стриптийз.
- Само не се прибирай. - Добре.
- Моля те, остани. - Добре.
- Какво ще правим за забавление? - Хрумна ми нещо.
Тя се върна.
Роботът се върна.
- Направи робота. - Тя се върна.
Дали едно време е имало КК?
- Какво е КК? - Кокаин и кетамин.
Е, повече кетамин с малко кокаин,
- за да стане весело. - Боже.
- Какво е кетамин? Не знам. - Рейвърите в колежа го вземаха.
- Какво? Не искам рейв наркотик. - Знам.
Спокойно. Кокаинът е много по-силен от кетамина.
Кетаминът е слаба работа. Слаб конски транквилант.
Конски транквилант?
- Силвия, стига! - Спокойно!
- Няма нищо. - Какво?
Значи ли, че конете го шмъркат?
- Ако е с моркови. - Много смешно.
- Много по-дребна съм от кон. - Бяха го изписали на джербила ми.
Трябва да ми промият стомаха. Закарай ме в болница.
Не.
- Не! Спри! Недей. - Силвия, спокойно.
Не става така. Вече е в мозъка.
Мамка му.
Полицията.
- Млъквай. - Полицията.
Здравейте.
- Боже. Мамка му. - Проклетият Омар.
Какво правите тук?
- Омар, затвори вратата. - Върви.
- Ще умра ли? - Няма да умреш.
- Ще ме арестуват ли? - Няма да те арестуват.
Да те заведа ли у вас?
Не искам да се прибирам при децата и Чарли надрусана с кетамин.
Не знаем какво ще стане. Действа различно на хората.
Някои ги хваща, а други почти не усещат.
Хвана я.
Добре.
Мисля, че я хвана.
Знам, че изглеждам спокойна. Но изобщо не съм.
Засрамете се.
Много ме е яд.
Бясна съм ви.
- Да се махаме оттук. - Това не ми харесва.
Не изгледаш щастлива.
За разлика от теб.
- Да я изведем. - Положението не е добро.
- Не. - Много ме е яд.
Недей.
- Не мога да повярвам. - Да.
- Бясна съм за тази ситуация. - Да.
Добре съм.
Силвия. Здравей.
- Ще запишеш ли Мейв на футбол? - Какво?
Ще записваш ли момичетата на футбол?
- Да. - Да.
Супер.
За кой ден смяташ? Понеделник или сряда?
- Да. - Добре.
Боже.
- Извинявай. - В сряда.
- Добре ли си? - Да.
- Тя е добре. - Ще разчистим.
Ще ти вземем енергийна напитка.
Справяш се отлично. Така.
Страшна си.
Наляво.
Направо. Ще ти вземем вода.
- Какво? - Вода.
- Вино? - Не. Вода.
- Обичам вино. - Знам.
- Рамен. - Силвия е върхът.
Не искам да чувам и дума от теб.
- Ти си виновен. - Ти поиска наркотици.
Изпълних желанието ти, а сега съм виновен?
Ако дадеш на някого пликче с бял прах, който не е кокаин, предупреждавай.
Такъв е етикетът. Вината е твоя.
"Бял прах. Сигурно е кокаин. Аз съм Уил и съм брокер от 1980-те."
Идваш ли на стриптийз?
- Не. - Да вървим. Операция "Стриптийз клуб".
- Да вървим. - Време е за стриптийз.
Време е за стриптийз.
Силвия.
Боже! Какво правиш? Какво стана?
Да вървим. Хайде.
Взех виното. Да вървим.
Не. Така.
- Божичко. - За бога!
Внимавай.
Тази жена е епилептичка. Всичко е наред.
Витамините й са в колата. Ще я изведа.
Ще повикам ченгетата.
Тя е адвокат и ще ви съди за дискриминация срещу епилептиците.
- Да бе! Била адвокат. - Тя е блестящ адвокат.
Разкарай я оттук!
Добре. Всичко е наред.
Имате хубав магазин.
- Хей. Събуди се. - Колко време съм спала?
Два часа.
Не мога да повярвам, че постоянно се друсахме.
Сутрин ставахме и пак се друсахме.
Бяхме голяма работа.
- Бяха силни. - Велики.
Боже.
Виж, много съжалявам.
Ти си нормален голям човек. Моя приятелка.
Аз съм инфантилен неудачник с инфантилни приятели,
- които правят инфантилни неща. - Недей.
Искаш ли да чуеш нещо наистина инфантилно?
С удоволствие, ако ще ми стане по-добре.
- Обещавам. - Супер.
Чарли ми уреди интервю за работа, защото не знаех как да го направя сама.
- Стана ми по-добре. - Жалко е.
И това не е най-лошото.
Толкова съм неуверена,
че буквално не мога да позвъня.
Не мога сама да изпълзя от дупката, в която съм.
Щом можеш да изпълзиш от кетаминова дупка, значи можеш от всяка.
Махатма Ганди го казал в сетния си час.
Хората се учудили: "Това ли са последните ти думи?".
А той: "Не се бойте. Ще се радвате, че съм казал това".
- Бил е много умен. - Бил е умен човек.
Страх ме е да взема решение, за да не се види колко съм загубена.
Изобщо не си загубена. Направи чудесен купон за развод.
- Млъквай. - Така е. Прекарах си страхотно.
Хареса ми да чистя след теб и да убедя жената да не повдига обвинения.
- Беше много войнствена. - Прие го лично.
Но не съм мислил за бившата си жена от четири-пет часа.
Дори не помня последния път.
Така че се опитвам да ти благодаря.
За нищо, приятелю. За нищо.
Знаеш ли? Майната му.
Писна ми Чарли да ме тормози. Време е да продължа напред.
Какво правиш? Ще се обадиш на адвоката?
Да. Ще го направя. Той има късмет, че му се обаждам.
- Бях първенец на випуска. - 2 ч. през нощта е.
- Ало. - Не.
- Ало? - Какво правя?
- Какво правиш? Свърза ли се? - Не помислих за това.
- Той ми звъни. - Звъни ти?
Хвърли го. Какво правиш?
- Не. - Мамка му. Не.
- Включи се гласова поща. - Добре.
- Няма съобщение. - Добре.
Пак звъни.
Не.
Този човек иска да разбере кой му звъни в 2 ч.
Ще трябва да си смениш номера.
- Боже. - Не се обаждай от този номер пак.
- Ще трябва да си сменя номера. - Той пак звъни.
Това значи, че се интересува живо, кой го е търсил,
което ще приема за добър знак.
- Сериозно, благодаря за тази вечер. - Дори не си я спомням.
Аз помня. Имам снимки.
- Виж ни. - Излязла съм ужасно.
- Не, страхотна снимка. - Изтрий я.
- Вече я постнах. - Ужас.
- В момента изглеждам ли добре? - Много добре.
- Нима? Хубава. - Изглеждаш невероятно.
Не изглеждаш така, сякаш си минала през преса.
- Прекарваш си добре. - Леле.
Наздраве.
За бъдещето.
- За бъдещето. - Трябва ми смазка.
Онази вечер беше яко. Ще те изведа на вечеря, само кажи кога.
Да. Вечерята е любимото ми ядене.
Изненадан ли си, че отговарям в този час?
Не, изобщо. Защото вероятно чакаше да ти пиша.
- Изненадана ли си, че се свързах? - Не, защото съм страхотна.
- Изненадана съм, че ползваш мрежите. - Е, пълен съм с изненади.
Съмнявам се.
Превод на субтитрите Петя Петрова