Det är en once in a lifetime opportunity.
Det är för mycket just nu.
Är det inte för mycket att höra att hans mamma inte orkar med honom?
Jag kan inte fortsätta att ha detta samtal jämt.
Hur berättar man för sitt barn att man ska skiljas?
Kan du inte, så gör jag det.
Ska du då också berätta att han ska bo på ett helt nytt ställe?
Är han vaken?
Åh nej. Tänk om han hörde nåt.
Sluta, sluta, sluta, sluta.
Jag är helt ensam. Tänk om jag aldrig får nya vänner.
Är det för att jag är jobbig? Struntar hon i mig?
LILLE ALLAN DEN MÄNSKLIGA ANTENNEN
Sänk nu!
Ja, det ser ju inte så mycket ut, men...
Det bor säkert många barn här. De är väl på andra gården eller inne.
Ursäkta! Jag satt och läste mitt stjärntecken.
Så går det när man tittar mer inåt än utåt. Det ger bara lite själ.
- Vi målar över. Eller ett fint citat. - Tänk inte på det.
- Upp till andra till vänster i 47:an. - Nej, det står du inte och säger.
Jag bor i 74:an på Tårnbygårdsvej.
7-4, 4-7. Va? Jag tror faktiskt universum försöker säga oss nåt.
Det är inte så lite universum säger till mig. Det pladdrar på.
'Kan vi få lite tyst där uppe nu?' ropar jag. Fast på skoj.
Herregud. De är här.
Jag flyttar upp och ner så mycket här att jag känner mig som hemma.
Jag tänker att jag lämnar lite av mig själv hos alla som jag flyttar åt.
En bit av Kirsten. Nej, nej!
Lådorna flyttar sig inte själva. Jag menar de lådorna. Stoppa mig!
- Kommer ni? - Ja.
- Vi kommer först faktiskt. Va, pappa? - Jag ska se vad jag kan få med här.
Där är du ju, vännen. En flytt är en rensning utvändigt och invändigt.
Jag känner på din energi att det är är bra med en rensning. Jag är sån.
Otroligt sensitiv för signalerna som mina kunder sänder ut.
- Du är helt nere på botten. - Nej, jag mår fint.
Jag känner att du ville ha en låda som det stod 'Mamma' på. Eller?
Jo. Eller nej.
Jag ska bara bo här på sommarlovet, för mamma har fått nytt jobb.
En chefstjänst på Kopp & Kanna.
Det är ju en 'once in a lifetimes orbotunity'.
Men sen blir det 10/4. Tio dar hos pappa här i Tårnby och fyra dar...
Nu säger jag det bara rakt ut. Ska inte den här väggen vara gul?
Gul är en svår, men också modig färg. Och din far känns modig.
Ni skulle behöva få in lite solsken ända in i vardagsrummet.
När jag vaknar säger jag: 'Jag andas genom ljus och kärlek.'
Ska vi hämta lite färgprover i bilen? Va? Jag har en fin kall gul.
Man kan också chansa lite med bränd orange. Blir det för mycket?
Färgen kanske kan vänta.
- Gillar du det? - Ja, det... det blir riktigt mysigt.
Ojsan! Var kom den ifrån?
Välkommen till Søren Ryge direkt.
Ännu en vacker sommarkväll. Det är ju nu det händer.
Det är Sanne... på Kopp & Kanna.
Det här är min telefonsvarare, men säg nåt så ringer jag. Hej!
Hej, mamma. Jag ville bara säga hej och att det går bra här.
Pappa mår också bra. I morgon ska jag se om här finns andra barn.
Och jag saknar dig.
Sen jag kom hit och mötte dig är jag inte bara en flicka längre.
- Pappa förstår det inte. - Vi har båda blivit nåt annat.
Vi är nu två grenar på samma träd med nya blad som rör varandra.
Herregud. De är här nu, Musse!
Jättebra!
Vad tittar du på? Bamse kan ju inte göra korvar när man tittar, va?
Nej. Förlåt. Jag skulle bara... Det är en jättesöt hund.
Kom, Bamse. Så hittar vi en plats där du kan göra dina korvar ifred.
Ja, ja...
VAR GOD STÖR EJ
Ha... hallå...?
- Aj! Sluta. Aj! - Du ser nästan ut som en människa.
Men viceordföranden lurar du inte så lätt.
Du är en spejare från en alien- invasionsflotta i mänsklig form.
Jag kan era tricks. Kommer du utifrån?
Bara från gungorna. Men ursprungligen från Hørsholm.
Försök inget här. Jag har en stor hund som är väldigt hungrig.
Jag försöker ju inget. Jag heter Lille Allan.
Jaså, 'Allan' - 'Alien'? Sen du kom har här varit mystisk aktivitet.
- Signalerna syns på alla mätare! - Är det dåligt?
- Vad är ditt syfte här? - Jag vill hitta nån att leka med.
Det här är ingen lek, så du kan sticka hem igen.
Nej, för mamma är jätteupptagen. Hon har nytt jobb på Kopp & Kanna.
Det är en livsstil.
En rymdvarelse med ingående kännedom om Kopp & Kanna-butikerna.
Mycket mystiskt. Kanske det inte är du som är rymdvarelsen.
- Ja, ja... - Får jag gå nu?
Om du vill missa ditt livs upplevelse.
Jag har en idé och den är jättebra. Kex?
- Tack. - Tag plats.
Max två sekunders dopp!
I 20 år har jag flyttat runt antenner för att få kontakt med yttre rymden.
Och så fort du dyker upp börjar signalerna komma.
Din närvaro här drar tydligen till sig överjordiska signaler.
- Du är speciell. - Va?
Jag tror att du är en mänsklig antenn.
- Förstår du? - Ja. Nej.
Jag beställer hem 50 rullar folie från Aldi-
-som vi virar runt dig och kopplar in dig i ett ledningssystem.
Sen hissar vi upp dig på taket kopplad till mitt högre antennsystem.
Och så kommunicerar vi med dem med våra hjärnvågor!
- Allt börjar kl. 23.00, Lille Antenn. - Jag måste hem. Min pappa...
Se på mig. Invasionsflottan kommer. Det är för klotets överlevnad.
Det är för din mamma, för din pappa. Det är för Musse.
- För vem? - För Musse.
- Okej. Vad heter du? - Musse. Nej, jag heter Helge.
- Kul att träffas, Helge. Jag går hem. - Svär du att du kommer?
- Svär vid Musse. - Jag svär vid Musse.
Så trevligt. Vi ses kl. 23.00, Lille Antenn. Kom inte för sent.
Nej, nej. Förlåt!
Jättebra!
- Hände det nåt, älskling? - Nej, nej.
Jag mår bra.
Dahlior ser ut så här. Det fantastiska med dahlior är-
-att de finns inte i hundra, utan i tusen olika slags sorter.
Från en pytteliten boll till vissa som är lika stora som tallrikar.
Och dem har jag haft i alla år.
Det var på tiden, Lille Antenn. Vi får ju inte missa invasionen.
Jag vet precis hur vi ska göra det här.
Vi tar den här. Så här... Lyft. Nej.
Så...
Ja.
- Så där! - Har du själv provat att vara antenn?
Om jag bara hade haft den äran. Men nu är det uteslutet dessvärre.
På grund av min kroniska benhinne- inflammation så kan jag inte gå ut.
Okej. Om de tror att jag är en stor macka med foliepaket runt mig då?
Nu vet jag från hemligstämplat arkivmaterial...
...att de inte alls packar in mackor...i yttre rymden.
Okej.
Nej, nu börjar det likna nåt. Så där ja. Ja, ja, ja.
Så där.
Men om rymdvarelserna frågar nåt då?
- Ja, det gör de inte. - Men om de gör det då?
Nu har jag varit viceordförande i Tårnby Ufo-klubb i nästan 17 år.
De börjar inte prata med antennen.
Men om det är en invasionsflotta som jag tror-
-så kommer de först att försöka utplåna oss i en sonisk implosion.
- Det låter lite farligt. - Det är därför det här är viktigt.
För planetens framtid, Lille Antenn. Och för Musse.
Självklart. Vem är Musse egentligen?
Jag är glad att du frågar. Musse var klotets vackraste varelse.
Det är inte bara jag som säger det.
Man skulle långt ut i galaxen för att hitta en liknande skönhet.
Hennes glansdagar var när vi i sju år bodde i Sverige-
-där hon levde som man för att kunna tävla i backhoppning.
Göran Petterson kallade hon sig. Hela världen såg på-
-när det sista hoppet stod mellan Göran och... Herregud. Är du uppe?
Viceordföranden anropar mänsklig antenn. Vad är status? Kom.
- Vad är status? Kom. - Antenn här.
- Inga rymdvarelser. Komma. - Perfekt. Ser du nånting?
Nej. Eller jo. En man med en hund.
- Har han sett dig? - Det tror jag inte.
Folk kan misstro användandet av mänskliga antenner, ska du veta.
Prova om du kan anta en antennigare form. Kom.
Okej.
Ja.
Jättebra. Och så... så väntar vi bara.
Mänsklig antenn anropar viceordföranden. Komma.
Om det inte är för mycket besvär så vill jag nog komma ner nu.
För det regnar rätt mycket. Öh, Helge?
Jag har en hund!
Åh nej! Nej!
Antenn?
Åh. Lille Antenn?
Otroligt! Kom igen nu!
Kom igen nu, ditt dumma piss-ufo!
Varför gjorde jag det här? Jag hinner aldrig till redovisningen.
Du... du räddade mig.
Välkommen till 'Lär dig prata med jordbor för nybörjare.'
God kväll. Hur är det med... familjen och karriären?
- Va? - Härlig kväll.
Vi ses på tok för sällan. Vi får ta en fika snart.
- Prova den nya reseguiden. - Sluta. Sluta.
Jag vill gärna vara ifred lite på grund av problem på hemmafronten.
Okej. Vad heter du?
Jag heter Obama och jag kommer från Silkeborg.
Mina intressen är fisk och internet.
Jag är Lille Allan. Jag gillar också fisk och badminton - för kläderna.
Okej, men du ska säkert gå nu. Fan.
- Du har inte sett nåt, Lille Allan! - Nej, jag säger inget. Jag bara...
Jag får massa problem om du tjallar. Gå nu och säg inte ett ord till nån.
Känner du lukten av nåt, Bamse?
Åh. Springa, springa, springa. Så bråttom du har.
- Vad gör du? - Hjälper till. Du räddade ju mig.
- Vad är det du sniffar på? - Skynda dig. Ner hit.
- Kom igen nu, kamouflage. - Vart ska vi, lille vän?
Nej. Nej. Bamse, ser du det jag ser?
Nej.
Ser man på. Ja, ja. Det har helt säkert varit nåt här.
Ja, ja, Bamse-vännen. Jag vet. Det är verkligen konstigt.
- Åh nej. Det här händer inte. - Vad?
Mycket mystiskt... Bamse! Du kan inte hänga där i luften.
Hjälp. Kamouflaget har pajat.
Vad i jösse namn? Nej!
- Husses lille Bamse-vän! - Kom nu. Följ efter mig.
- Vart ska vi? - Skynda dig!
Vi gömmer oss där borta.
- Varför stack du inte? - För att hjälpa. Du räddade mig ju.
Det var på grund av projektet. Om två dagar ska jag redovisa-
-och ingen har flugit till ett annat solsystem som projektuppgift.
Det blir bara... Jag vet att det blir det allra bästa i hela min klass.
- Nej, han tog det! - Va?
- Mitt ufo. Varför gjorde han det? - Det vet jag inte.
- Han är där! - Kan du inte använda din laserpistol?
- Det är bara en pennvässare. - Va?
En pennvässare. Vad väntar du på? Efter honom!
Vi går upp till Helge. Han har varit viceordförande i Tårnby Ufo-klubb.
- Då måste du nästan känna honom. - Nej.
Jag vet inget om pojken som föll ner.
- Men det är jag - antennen. - Kommer du från det hinsides?
Jag kommer från Hørsholm.
Helge. Det här är Obama.
Jag heter faktiskt Maiken.
Maiken? Maiken, Helge.
Helge, Maiken. Helge?
Helge?
Då ska du få se.
- Och lite tv, kanske? - Jag ger allt för att få henne.
Det flyttar inte in nån bondflicka på Frydenflottenholms slott-
-så länge jag lever.
- Vill du också ha en kopp? - Ja tack. Kanske bara en halv.
Så där ja. Litet dopp.
Wow.
Sluta! Inte Musse!
Det är mitt! Jag visste det.
Det är invasionsflottans spjutspets. Vi är dödsdömda.
- Det är bara en pennvässare. - Jag är för ung för att vässas.
- Ingen ska vässas. - Han gör inget. - Vad gör han med händerna då?
- Akta. Hon kan läsa våra tankar. - Kan inte ni läsa varandras tankar?
- Kan du det? Vill du göra det då? - Det vet jag inte. Kanske.
- Struntar hon i mig? - Jag visste det.
...att hans mamma inte orkar med honom?
Musse, Misse, Musse. Mänsklig antenn.
Maiken, sluta. Han tycker inte om det.
Hon har temavecka om jorden och hon räddade mig när jag föll ner.
Men hennes rymdskepp kraschade, en man tog det, nu kommer hon inte hem.
- Vad ska jag göra åt det? - Vi ska göra nåt åt det.
Jag tror att han bor nere i källaren. Stor man med snickarbyxor och hund.
- Det är Bjarne, vår vaktmästare. - Är han ond?
Bara oduglig. Jag har ett vattenrör som väsnas och gör han nåt åt det?
- Nej, det är mer... hans bror. - 'Ny ordförande i Tårnby Ufo-klubb.'
Vi måste få tag på rymdskeppet innan han gör det. Palle, den jäveln.
Shake, shake, shake...
Ja, det är svårt att välja.
Nämen, titta där. Vad söt du är. En liten fin vän.
Upp på hyllan, okej? Och vips så står du där och kan säga hej.
Nej, som den ringer.
Telefon till min... den private samlaren.
Ni talar med den private samlaren. Vad kan ni göra för mig?
Vad vill du, brorsan? Jag sitter och stoppar upp en godnattekorre.
Jaså, minsann.
- Fröken Pind! Det har hänt! - Har det hänt?
Äntligen kan vi få svaret. Finns det liv i yttre rymden?
Och kan det stoppas upp? Nej, vad spännande.
Det är så jäkla bra. Det måste jag säga.
Kan jag få fresta med en lätt nattmassage också?
Det är min hund. Den har också varit med i tv.
I tio, elva år har den varit med. Vi har ett fast avtal.
- Vart ska du? - Bara ner till mina vänner.
- Har du redan fått vänner? - Ja, några som jag träffade i går.
- Du klarar det här så fint. - Vi ses bara senare, okej?
Väldigt mystiskt. Jag har aldrig sett honom ha finduken framme.
- Han kanske ska ha gäster. - Han har bara sin Bamse. Hans hund.
Bamse ska gå ut kl. 12.15. Det tar normalt ett par minuter-
-men på sistone har Bamse haft stora problem med magen.
Svår förstoppning. Svårt att göra korvar.
- Du vet... korv. - Nej, vad synd.
Det ger er minst 15 minuter för att hämta ufot.
Ta tillbaka mig, Maren. Jag kan ge dig mitt hjärta.
- Du hade chansen på höstbalen. - Lilla Gitte från granngården...
Hon har bytt till det med snirklarna. Musse älskade den servisen.
Då blir det riktigt fint här. Bara Palle får ner lite citronmåne.
Och en pommes till dig, Bamse-vän. Ska du ha några fler pommesar?
Ska vi ha lite fler pommesar?
Det börjar bli dags för det.
Där har vi honom.
Kusten är klar. Det är dags.
Är det en bra plats? Ska vi lägga den lilla korven här?
Jaså? Ja, sniffa på bara.
Kom, så går vi vidare, Bamse.
Mänsklig antenn anropar viceordföranden. Vi är inne.
Jättebra! Kan ni lokalisera rymdskeppet?
- Nej, blä! - Rymdskepp lokaliserat.
Jamen, så trevligt, gubbar. Det går ju jävla fint. Ja, ja, ja.
Herregud!
Nu kommer jag, kära du.
Tänk att man kan bo så här. Man kan inte tro att vi är släkt.
Fy för satan.
Ingen har klass som du.
Herregud. Palle.
- Det har blivit akut, så skynda er. - Vi är nästan klara.
Skynda er. Det är ont om tid.
Brorsan, fröken Pind. Vad roligt att se er.
Vi håller precis på med nåt, men det blir citronmåne och saft sen.
Vi ska inte ha nån citronmåne. Visa mig den.
Men vi vill kanske prata hittelön.
Bamse älskar pommes frites och de är inte direkt billiga.
Det blir pommes frites till alla så fort jag får varelsen.
Ja, ja, självklart. Jag har dess flygande tefat nere i källaren.
- Vi ska bara... bara... - Det är en frihet att ta sig.
Kan ni inte gå undan lite? Bamse kan ju inte när man tittar.
Jag kan lova dig att vi inte tittar.
Lite... Lite...
Kom igen nu!
- Vad är ditt favorittal? - 318 020 073 komma...
Håll inne det. Det klarar du.
Aj. Jag vet att det gör ont nu, men husse lovar att det släpper.
Sluta prata med den där hunden som om det var en människa!
Ni verkar lite anspänd av all den här familjetiden.
Inte nu. Förlorar jag det ultimata objektet på grund av förstoppning-
-så kommer bägge två att hänga på väggen.
- Det är inte mer än rätt. - Nu händer det nåt.
Släpp inte, Bamse. Håll inne det. Det klarar du.
Åh nej... Vänta.
Om jycken inte gör korvar inom fem sekunder-
-så ska jag sprätta upp den och dra ut varenda korv ur den.
- Det är kanske lite... - Fem, fyra, tre, två...
- Okej. - Jösses! Det var bra gjort.
Antenn, Bamse är tömd. Jag repeterar.
Bamse är tömd. De är på väg tillbaka.
- Vi måste ut! - Vänta! Kanske kan vi...
- Är det verkligen så smart? - Ja, det funkar alltid med lasrar.
Vi måste ut innan de kommer.
- Nej, inte citronmånen! - Kom! Hitåt!
Efter dem! Ta dem nu, fröken Pind!
- De är efter oss. - Palle får inte få henne.
- Men vad ska vi göra? - Stick till den gamla ufo-klubben.
Tårnby Ufo-klubb har stått tom i åratal.
- Där kan ni gömma er. - Jag vet. Fort. Ner i lådan.
'Var uppmärksam på det framför dig.' Det behöver du inte säga om.
- Är det inte Lille Allan? - Jag måste flytta nåt fort.
Jag vet precis hur du känner det.
Nej, nej, nej. Aj!
- Så där ja. Let's go rock'n'roll. - Skynda dig!
Jag älskar den entusiasmen. Nu åker vi!
Efter dem!
Hey, brorsan! Vänta!
Bamse! Bamse! Bamse!
Aj!
- Vart ska vi köra den fina lådan? - Den ska till...
- Tulipanvej nummer 4. - Tulipanvej 4.
'Tro kan flytta berg och resten fixar Kirstens Kasser.' Det är min slogan.
Är din pappa i full gång med att banka spikarna i botten hemma?
Han är i full gång med inredningen.
Han hade ju en stark energi. Han är Tvilling, va?
Jag tänker hoppa förbi senare och erbjuda min hjälp.
- Om han kan hysa ett par lådor. - Kan det kanske gå lite fortare?
Den flyttenergin ser jag inte ofta. Har du funderat på att bli flyttkarl?
Eller kan du fundera på det? Ha det i bakhuvudet i alla fall.
- Fröken Pind, gasen i botten! - Då lägger vi in femman.
- Bara förbi här... - Håll i hatt och halsband!
Håll i dig, Bamse.
Hur är det att vara Lille Allan på ett helt nytt ställe?
- Bra. Det går faktiskt perfekt. - Du har en lite sluten energi.
En svår låda att öppna. Du är Vattuman, va?
- Finns det en annan väg, eller...? - Ja, då har jag kört lite för långt.
De kommer undan.
Hur kör ni, fröken Pind?
- Är du okej? - Vad ska vi göra här? Jag måste hem.
Vi kan inte åka tillbaka nu. Vi får vänta tills de är borta. Det är här.
TÅRNBY UFO-KLUBB
- Jag ska redovisa i morgon. - Hittar de dig kommer du inte hem.
Du har inte själv behövt redovisa nåt, eller vad?
Åh! Maiken, titta här. 'Viceordförande'.
'Ordförande'?
- Vad står det? - 'Top... secret'.
Vad betyder det?
Att nåt är mycket hemligt och man får inte säga det till nån.
- Jag hoppas vi kan bli vänner. - Varför säger du det inte bara då?
Mänsklig antenn anropar viceordföranden.
- Vi är i säkerhet på ufo-klubben. - Nämen, så trevligt.
Och jag håller ett öga på... på...
- Helge? - Åh nej, nej, nej.
- Viceordföranden? Vad händer? - Ingenting. Allt är bra.
Wow. Var det jag?
Nej, nej. Titta. Det är min favoritfisk.
Projektet kommer att handla en del om delfiner. Mest om delfiner.
De är jättesöta, men jag tror inte att delfinen är en fisk.
Den är ett däggdjur. Tror jag.
Jag förstår inte den här planeten.
Den ser ju ut som en fisk. Och det är snyggt med delfinerna.
- Strunt samma om det är fel. - Nej, inte alls.
- Jag vet att projektet blir bra. - Hur vet du det?
- Varför betyder projektet så mycket? - Det är för att jag...
De andra tycker jag är lite konstig. Jag har inga vänner i min klass.
Men om projektet blir bra, så... Jag måste hinna till redovisningen.
De tycker inte att du är konstig. Jag lovar, vi hittar ditt rymdskepp.
- Nu gör du det igen. - Gör vad?
Du låtsas att allting jämt är bra. Du låtsas också att du är glad.
- Men det är du inte alls. - Jo, det är jag. Jag är glad.
Jag är helt ensam. Är det för att jag är jobbig?
- Men du är ju ledsen. - Det är jag inte. Jag är glad.
Nej, du låtsas att du inte är ledsen.
- Men det är du ju. - Jag försöker ju bara...
Du är ledsen för skilsmässan, du saknar din mamma och tänker på-
-att hon inte orkade med dig.
- Nej! Så är det inte alls. - Men varför tänker du det då?
- Erkänn det nu bara. - Jag klarar det här jättebra.
Mitt stjärntecken är Fiskarna.
Jag har också känt en otrolig sensitiv energi från dig.
Det är mycket typiskt Fisk. Visste du det?
Jag är ju själv Vädur. Väduren och Fisken. Oj, oj.
Det slår gnistor med en gång. Jag blir helt röd i ansiktet.
Bäst ni går nu, för min schäfer King kommer hem strax och är hungrig.
- Jag vet att rymdvarelsen är här. - Jag vet inte vad ni pratar om.
Nu räcker det! Ut med språket, viceordföranden.
Det valet var ren politik. Du fick 14 röster även om vi var sju i klubben.
Åh, Laurits. Sen den gången i ladan...
Jag har inte kunnat tänka på annat.
Ljuset från stallfönstret, din ståtliga kropp.
Din varma andedräkt mot mitt bröst. Jag har blivit kvinna, Laurits.
Och om nio månader är det inte bara vi två längre.
Vad ligger där? Det ser ut som förstautgåvan av Ufo-nytt från 1973.
- Riv, Bjarne! - Nej!
Vi kan knäcka radiatorns termostat också.
- Det tar lång tid att få en ny. - Håll nu din käft.
- De specialtillverkas i Tyskland. - Gör det!
Och vi har bara börjat. Vad är det? Ett paket kex?
De ska visst doppas i kaffet.
- Det där är precis till kanten. - Nej, de blir blöta.
Det slutar bara om du berättar var du gömmer rymdvarelsen.
- Aldrig! - Det är din rymdvarelse.
Jag föreslår ju bara att du delar med dig lite.
Ja, ja. Henne minns jag. Jag minns när hon lämnade dig.
Hon tröttnade på att du aldrig gjorde nåt annat än att hänga på klubben...
Musse skulle vända sig i sin grav...
Hon bor i en servicelägenhet vid Tårnby torg.
- Musse är död! - Men det är hon ju inte.
Och nu vill du bevisa för henne att rymdvarelser finns på riktigt.
Har jag rätt? Låt oss nu säga att du ger mig rymdvarelsen.
Men du får äran. Du får förstasidan i Ufo-nytt.
Den stora hjälten Helge, han som upptäckte liv i yttre rymden.
- Får inte det din Musse tillbaka? - Nej, Helge, gör det inte.
Så länge den slutar uppstoppad på min vägg. Det är ett skäligt avtal.
Aldrig! Kommer inte på fråga.
Jag kan även skicka min butler till Tårnby torg för att säga till Musse-
-att du har blivit en sluskgubbe med överkammat hår och svullna smalben-
-som får hem mat från kommunen. Vad säger du om det?
- Det är din butler. - God dag, fröken Pind. Kan ni...
Okej, okej, okej.
- Om jag får visa henne för Musse. - Naturligtvis.
De är... i det gamla klubbhuset.
Nej, Helge!
- Ta honom! - Nej, sluta!
- Förlåt. Antennen! - Vänta, pojk.
- Vi måste prata med pojken. - Fröken Pind, kom med bilen.
Förlåt, Lille Antenn.
Skynda dig, Maiken! De är på väg hit!
- Vi kom först. - Håll er borta från henne.
Ja, ja.
Och nu ska vi prata lite i enrum med din gröna väninna.
Stanna!
- Bort med dig. - Sluta nu med det där.
Släpp ut henne!
Hälsa viceordföranden och säg att vi inte har nåt avtal.
- Jag korsade fingrarna. - Det gjorde jag med.
Är det inte så att det inte gälls om det är dubbelkryss?
Kör, fröken Pind! Iväg!
Nej! Ni får inte ta henne!
Helge, svara. Svara.
Mänsklig antenn till viceordföranden. Svara. Svara.
De har tagit henne. De har tagit Maiken. Helge, är du där?
Helge? Din löjliga ufo-nörd!
Löjliga klubb, löjliga lägenhet, löjliga allting!
Välkomna till Maikens projekt om planeten Jorden, allesammans.
På Jorden bor många olika varelser. Som t.ex. fåglar, rödspättor-
-katter, gråsuggor och delfiner.
Delfiner är så gulliga. Klar favorit. Eller nästan favorit.
De som tar störst plats heter människor.
Människor ser lite grann ut som vi, men en sak med dem är annorlunda.
De kan inte läsa varandras tankar och det gör allting så jobbigt.
För titta här. Det här är en Allan.
Eller en Lille Allan, som de kallar dem här.
- Jag och mamma ska inte bo ihop. - Ja, vi ska skiljas.
Det där hade gett mig tokspel, men se vad den Lille Allan gör nu.
Det är säkert bäst så. Jag har ju bott här hela livet.
- Det behövde hända nåt nytt. - Du klarar det så bra, älskling.
Han döljer allt i sig som de andra. Människor är så rädda för-
-vad andra tycker att de döljer tankar och känslor för varandra.
Hemligheterna blir ofta till nåt som de kallar 'ensamhet'.
Ensamheten gör dem helt olyckliga inombords.
De tror att allt de tänker är fel, så de stoppar undan det.
Sluta. Sluta, sluta.
Det är synd, för så är det ju inte alls.
Tänk om de kunde förstå att de bara kan må bättre-
-om de vågar säga hur de mår.
Mamma, pappa? Nej, stanna här.
Delfinen är ingen fisk. Den liknar en fisk, men är ett däggdjur.
Söker efter rymdskepp. Rymdskepp inte lokaliserat.
- Det är en antenn. - Inte lokaliserat.
- Kan vi prata om hittelönen snart? - Håll käften nu. - Gasen i botten!
- Snart är det uppstoppningtid. - Och det är min favorittid.
Helge!
De tog henne!
- Du måste hjälpa mig. - Jag kan inte, Lille Antenn.
- Vart du vart de tog vägen? - Nej. Palle är väldigt 'privat'.
- Vi kan inte bara ge upp nu. - Det är mina dumma benhinnor.
- Men du måste hjälpa mig, Helge. - Jag vet ju inte var hon är.
Men det kan vi ta reda på. Maikens pryl försöker kontakta ufot.
Jag tror att det är en antenn. Och du är ju bäst på antenner.
Förlåt. Det är nog bäst att jag stannar här inne. För evigt.
Du kan inte bara sitta här inne. Maiken behöver dig. Du ger bara upp.
- Då händer inget. Som med Musse. - Du vet inget om min Musse!
Du törs inte säga att du saknar henne för att du är rädd.
Du är rädd att hon inte känner som du och att det ska göra för ont igen.
Jag vet det, för jag saknar också...
Lille Antenn...
Den ska högt upp! Det är det som funkar med antenner.
- Signal tillgänglig. - Det funkar!
Kom. Vi ska iväg.
Det...
Har du kvar den där?
Musse.
Om man har fått en läcker fisk som dig på kroken-
-så är det bara att hala iland den. Kom här. Det kan inte gå fort nog.
Vart skulle han? Klockan är mycket.
- Han bygger nåt i koloniträdgården. - Men vi har ingen koloniträdgård.
Ta in den direkt till maskinen.
Jag behöver stoppa upp den genast.
- Till höger. - Ska vi svänga?
- Allan? Hoho! - Vad är det här för ställe?
Första vägen i rondellen!
Jättebra!
Jag får se på den.
Hur ska vi göra den här?
Tigern? Eller en klassiker? Apport!
- Jag känner att jag måste tänka. - Din smak är alltid utsökt.
Det var snällt sagt, fröken Pind. - Vad tänker du? Kom med förslag.
Det är kanske inte mig du ska fråga.
Ja, det är nog nåt från min barndom.
Sen hon Henriette försvann.
Sen dess har jag nog alltid lutat lite mer åt det levande.
Ja, vi gjorde allt tillsammans.
Hon var där när jag mobbades i skolan.
När jag inte kunde sova på natten och när pappa kallade mig fegis.
Men en dag stod luckan öppen och Henriette hade rymt.
Ja, henne dög jag inte heller åt.
Som tur var märkte Bjarne aldrig att jag stoppade upp Henriette.
Vad händer här?
Jag tänker inte på nånting jag tänker inte på nånting alls
Få in henne i maskinen. Det kan inte gå fort nog.
- Det är inte läge för färgprover... - Nu ringer jag till Sanne.
Jag får lust att ge det en klick invändigt här.
Det är Sanne... på Kopp & Kanna. Du har ringt min telefonsvarare...
- Det är här. - Jösses.
- Åh nej, den är låst! - Hoppa upp, Lille Antenn.
Nu ska du få se ett trick som Musse lärde mig.
Jisses.
Maiken?
Palle har alltid varit en läbbig typ. Fast också lite imponerande...
Kom nu, Helge. Det är hitåt.
Maiken, var är du?
Nämen...
Nej, den är tom. Jag hittar henne. Och du måste få ner rymdskeppet.
- Man har ju varit viceordförande. - Skynda dig!
Åh! Det här är alltid så spännande.
Maiken?
Nu vore det trevligt med lite musik till arbetet, fröken Pind.
Oh. Det är en så klämmig bit.
- Och med gult paraply. - Som fröken Pind skämmer bort mig.
För Musse!
- Vi måste få mer fart på bandet. - Det kan vara förgasaren.
- Vi kanske ska snurra på kardanaxeln. - Nej, jag skiter i vad det är.
Åh nej.
Bamse?
Stick nu. Stick med dig.
Förlåt, Maiken.
Vad fasen händer där inne?
Jättebra!
Åh! Vad tusan?
Jag skyndar mig.
Vem har vi där? Och där? Se vad jag hittade.
Då får vi se om jag fortfarande kan med god gammal handkraft.
- Då ska du bara spännas fast. - Är du okej? Har de gjort dig nåt?
Jag vet inte vad vi ska göra nu.
Då får vi se om dessa gamla händer fortfarande duger till nåt. Åh ja.
Kom in med dig nu. Sluta nu, kom igen.
För helvete. Det är så in i helvete irriterande. Slicka på den.
- Jag tycker ni verkar lite anspänd. - Jag är inte anspänd, utan spänd!
Spänd på att se vad som gömmer sig inne i en sån här liten ny vän.
Åh, det är så svårt att välja! Nej, jag tar den här. Oh ja.
Jag vet inte vad vi ska göra nu.
Jamen, vad fan händer?
- Jag hör vad du tänker. - Säg vad jag tänker, okej?
Sluta. Annars berättar jag sanningen om Henriette.
Sluta! Annars berättar jag sanningen om Henriette.
- Vilken sanning om Henriette? - Det finns ingen sanning om henne!
Det var din bror som stal Henriette och stoppade upp henne.
- Det är inte sant. - Jo, det är det.
Hon ligger i den där lådan borta på hyllan.
Husse är på väg, älsklingstösen!
- Henriette. - Det är inte Henriette.
Det är bara en hamster som jag mötte utanför Brugsen.
Den gjorde jag till henne i slöjden. Vad är det här för nånting, va?
Åh! Du och den dumma hamstern.
Ni hade allt. Och vad hade jag?
Vilken liten pälsboll älskade mig? - Fröken Pind, violin.
Trodde du inte att mitt ensamma hjärta också saknade en vän?
Jag ville bara låna henne ju.
Jag skulle ge henne allt, men det otacksamma djuret bara pep och pep.
En hel natt försökte hon ta sig ut. Det fanns bara en sak att göra.
Förstår du? Uppstoppade saker lämnar dig ju aldrig.
Jag lämnar dig aldrig, min...
Jag gillar inte när du rör vid mig så där.
Du dödade Henriette!
Det är för sent att göra nåt nu. Nu ska vi stänga munnen på dig.
Nu räcker det! Inga fler ska stoppas upp här!
Du gör det inte. Förlåt, Bjarne. I'm so sorry.
Det där är fel... handtag.
Det är fegt att kasta hårt! Nej, det kommer fler.
Nej!
Flytta dig, Bamse.
Aj som Saturnus!
Jag förstörde ditt projekt, men jag hade inget annat.
Det spelar ingen roll. Jag har en backup i rymdskeppet.
Få bort dem!
Nej, nej, nej! Det kittlas!
Va?
Ja, ja. En sista strid om ordförandeposten.
Vi skulle aldrig ha varit med i klubben tillsammans.
Så, så, så, små vänner. Aj som...
Nej...
Nu när jag har dig... Det är luft i rören i mitt kök.
- Jag kikar på det sen. - Helge, kom nu!
- Tack, snälla. - Det är det jag är här för.
Få bort dem! Inte så, fröken Pind.
För Musse!
Jag kan se till Sverige. Jättefint.
- Det är rätt smart att läsa tankar. - Ja, det var ju det jag sa.
Redovisningen. Jag kan fortfarande hinna om jag flyger nu.
- Annars hinner jag inte. - Men vi då?
- Vi tar bara bussen, Antenn. - Fort! Jag måste ut ur atmosfären!
Vi tänks, min gröna vän.
- Så du åker bara hem? - Jag måste. Redovisningen och...
- Men jag trodde vi var... - Om du vill säga nåt, säg det då.
Men... men...
Jag trodde vi var vänner.
Hej då.
Nu blir det skönt att komma hem och få kaffe och kex.
Vet du vad? Det gör inte alls så jävla ont i benen längre.
Hon från kommunen sa att det var bra för mig att komma ut lite mer.
Jag sa inte till henne att jag kommer att sakna henne.
- Jag sa inte hej då ordentligt. - Nej, allting gick lite snabbt.
Nu är allt bara som vanligt igen och ingenting blir nånsin bättre.
Fast jag tror ändå att hon är inne på nåt, vår lilla gröna vän.
- Jag måste säga nåt. - Vad är det?
Det är nåt jag skulle ha sagt för länge sen.
Musse.
Men varför börjar han uppföra sig så här? Det är inte alls likt honom.
- Det var kanske inte bara mitt fel. - Håller du ingen koll alls på honom?
Jag kan inte hålla koll hela tiden. Jag är också en människa...
- Sluta! - Där är du, älskling. Är du okej?
Sluta! Sluta gräla! Sluta!
Var har du varit? Vi var jätteoroliga.
- Ni struntar ju ändå i det. - Nej då.
Jo, ni grälar jämt och struntar helt i mig och tycker jag klarar det bra.
- Vi struntar aldrig i dig. - Jo, ni tänker bara på er själva.
Du tänker bara på ditt jobb och du sitter jämt i soffan.
Jag hörde det du sa till pappa om att du inte orkade med mig.
Så är det inte. Du är det allra viktigaste vi har.
Ni tycker att jag klarar det så bra, men det gör jag inte alls.
Jag vill bara att allt ska försvinna. Och att allting ska bli som förut.
Kom här.
Varför kan inte allt bara bli normalt igen?
Men kanske finns det nåt som blir nytt normalt för oss alla.
- Kanske blir det nya jättebra. - Så, så, lilla älskling.
Nu har jag gått från Tårnbygårdsvej till Silvan och han är...
Vad fasen? Där sitter du ju fint, min vän, va?
Kirsten, det här är min mamma. - Kirsten hjälpte oss att flytta.
Jamen, då är allt bra igen. Vet ni vad?
Jag ligger inne med ett stort parti grillkorv som jag inte kan äta själv.
Ska vi inte ha en riktigt trevlig inflyttningsfest uppe på taket?
- Jag är så ledsen för allt det här. - Jag har saknat dig så mycket.
Och jag har saknat dig.
Jag har aldrig vetat att man bara kunde gå upp på det här taket.
Hej, Musse. Roligt att träffa dig. - Hej på dig. Vad söt du är.
- Är du min sons nya vän? - Vän, samarbetsspartner, kompis.
Det är en fin kille du har. Skål för dig, Lille Antenn.
- Skål! - Skål! Och resten i håret.
- Nej! - Vart ska du, älskling?
Jag kommer strax.
Vad gör du här? Din redovisning då?
Jag skulle göra nåt här nere först. Det ser mysigt ut med er fest.
- Det är det också. - Förlåt att jag bara stack.
Förlåt att jag inte sa hej då ordentligt.
Det var bara för att... för att jag kommer att sakna dig.
Det vet jag. Som tur är bor vi i samma universum.
- Ja, som tur är. - Kom ihåg att säga hur du mår.
Jag kan inte komma flygande hit hela tiden och läsa dina tankar.
Det ska jag göra. Det lovar jag. Hej då, Maiken.
Hej då, Lille Allan. Vi ses igen.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Anders Melin