-Hallo? -Chuck Farnsworth? Axel Bates her.
-Anders, Bradley og Zeke er også her. -Herregud. Takk for at du ringer!
Din datter Brooke ble altså bortført på ditt oljeselskaps reise i Mexico?
Ja! Jeg betaler hva dere enn ønsker.
Bare få min datter hjem i live!
-Jeg... Jeg ser ingenting. -Brooke, jeg er Cal. Vi skal få deg hjem.
Bøy deg fram, jeg får deg løs.
Rolig. Rolig.
Reis deg opp. Ta tak i vesten min og ikke slipp.
Sikret!
Zeke, vær klare til å dra! Axel og Bradley kommer.
-Jeg er truffet! -Jeg har deg.
Inn i varebilen!
-Bradley, du kjører! -Hvor er Zeke?
Axel, nei!
-Kjør! -Hvor er Axel? Hvor er Axel?
-Vi må dra tilbake og hente ham! -Det kan vi ikke!
Beklager, broder.
ETT ÅR SENERE...
Du kunne ha spart deg turen. Jeg er fortsatt pensjonert.
Jaså? Jeg også.
Har du kjørt helt hit for å si hei?
Kan man ikke besøke favorittfetteren sin nå og da?
-Vil du ha en øl? Jeg har et par. -Ja, gjerne.
Det er fint her ute.
-Stille. Det er sånn jeg vil ha det. -Takk.
Har du snakket med Anders?
Det siste jeg var hørte, var at han var på Thailands strender i fjor vår.
OK, det har jeg også hørt.
Ingen svarer på nummeret jeg hadde til ham.
Jeg hadde tenkt å invitere ham i bryllupet mitt.
-Skal du gifte deg? -Ja. Utrolig, hva?
-Skål for det. -Takk.
Hvem er den uheldige damen? Noen jeg kjenner?
Ja, det er det. Husker du Brooke?
-Brooke? Hun som...? -Nettopp.
Faen.
Men gratulerer.
Da døde ikke Axel og Zeke forgjeves.
Nei, men de visste hva de var med på. De kjente risikoen med jobben.
Ja, det gjorde vi alle.
Jeg vil at du skal være forloveren min.
Hva sier du?
Ja, jeg kommer for din skyld.
Takk.
Herregud, der er jo elsklingen min.
Der er jenta mi. Se på deg.
-Pappa. -Så godt å se deg.
-Du rekker vel å avblåse dette? -Hjertet vil ha det hjertet vil ha.
Det ditt hjerte ville fire ganger.
-OK, hvor er Cal? -Han parkerer og bærer inn koffertene.
-Du har fortsatt følget ditt. -Ja.
Jeg går ikke ut uten dem etter det som hendte deg. Det bør ikke du heller.
Jeg har Cal, og det var langt herfra.
-Folk vet dessverre at jeg har penger. -Ja, du skjuler det jo ikke.
Bare det beste for jenta mi.
Jeg trodde at jeg var jenta di. Du er nesten like flott som meg.
Denne helgen handler om søsteren din. Hei, vesla.
-Velkommen. Gikk reisen bra? -Ja. Takk som spør.
Praktfullt. De andre gjestene sjekker ut.
Dere og bryllupsselskapet har anlegget for dere selv hele helgen.
-Seriøst? -Ingenting er godt nok.
-Er det mobildekning her? -Å reise hit er som å ta en tidsreise.
Verdens presidenter og rangspersoner
liker vår avsondrethet og innkvartering, og de kommer tilbake gang på gang.
Så det fins ingen mobildekning?
Nei, men vi har wifi og vakker fjellutsikt.
Tro meg, denne helgen vil dere og deres gjester aldri glemme.
-Følg meg. Jeg viser dere rundt. -Herlig.
Vi er omgitt av urørt villmark, vi har en golfbane med 36 hull,
2,5 mil ble turløyper og et spa med all tenkelig behandling.
-Da har jeg kommet til rett sted. -Hei, Bradley.
-Jeg er så glad for at du er her. -Dette vil jeg ikke gå glipp av.
Dere kunne ha giftet dere hos meg oppe i fjellene. Men jeg har ingen sånn sjø.
Ja, det er vakkert. Pappa er her. Vil du hilse på ham?
Ja, det bør jeg vel.
Her borte er vår femstjerners restaurant der vi serverer middagen i kveld.
Her skal seremonien holdes.
-Hyggelig å møtes igjen, Chuck. -I like måte. Under bedre omstendigheter.
-Ja. -Unnskyld. Jeg skal bare avslutte her.
-Dette er søsteren min. -Haley, hva?
-Og brudejente. -Bradley, forlover.
-Hyggelig å møtes. -I like måte.
Det overgår forventningene.
Herlig. Jeg sørger for at personalet har alt forberedt til morgendagens feiring.
Bli med meg, alle sammen, så går vi til kasinoet.
Så fint det er.
Vi har enarmede banditter, kortspill, moro for hele familien.
Det er fullt nå, men hele kasinoet står tomt
og er bare tilgjengelig for dere og gjestene deres hele helgen.
-Noen sa at dere har et sikkerhetsrom. -Ja, det har vi.
-Jeg vil se det. -Det trenger dere ikke.
-Hvor er det? -Ja, sir. Denne veien.
Jeg sto ute i lobbyen
og hørte en vakker kvinne snakke om en stor, høy, kjekk, blond fyr
hun hadde sett sitte alene i baren.
Da jeg hørte beskrivelsen, tenkte jeg: "Jeg tror jeg kjenner ham."
Og det gjør jeg. Ble du ikke med på omvisningen?
Nei, jeg tar en rundtur i bourbonlandet.
-Godt å se deg, broder. -I like måte.
Jeg visste ikke om du ville komme. Jeg visste ikke engang om nummeret stemte.
Jo, jeg sjekker fortsatt meldingene av og til.
Det er vanskeligere i enkelte land enn i andre.
Pensjonisttilværelsen kler deg.
Sol, sand, kvinner. Du vet...
-Sånn er det. -Jeg liker det.
Ma'am. Jeg tar det samme, takk.
Takk.
Takk for at du kom. Jeg mener det.
Ja visst. Skål.
Det har vært en lang, tøff reise, eller hva, kompis?
Ja. Husker du...
Husker du i Afghanistan da vi drakk den flaska med konfiskert grappa?
-Jeg trodde tennene skulle falle ut. -Du ble mann den dagen.
Jeg hadde steget i gradene lenge før den kvelden.
Stående fast i sanda, fulle.
I en umulig situasjon.
Neste morgen gjorde vi det vi måtte.
Ja.
-Det skulle jeg gjerne ha glemt. -Ja.
Det er derfor jeg drikker til jeg svimer av.
Det får meg vel til å glemme.
Brooke er vel min last nå.
Vi hjelper hverandre å komme oss gjennom de vanskelige periodene sammen.
I så fall, hvis Brooke er din last...
Da er dette min Brooke. Skål. Gratulerer.
-Jeg har savnet deg. -Og jeg har savnet deg.
Bli med denne veien. Det er her all magien skjer. Beklager rotet.
Personalkantina er den veien og kontorene er denne veien.
Jeg vil bare se sikkerhetsrommet.
Det har to funksjoner, det er teknikkrommet og sikkerhetsrommet.
Vi har aldri trengt det.
Det er to måter å komme inn på. Koden som bare sikkerhetsteamet og jeg kan,
og via vakten som alltid er der inne.
-De overvåker hele området hele tida. -Åpne døra, da.
Ja.
Denne veien.
Overvåkingsskjermene er her borte. Vennligst ikke rør noe.
Kom inn. Kameraene overvåker alt, det er hypermoderne.
Mister noen en mynt, kan vi zoome inn og se hvilket år den ble preget.
-Nei. Absolutt ikke. -Hva?
Ja, han var en skikkelig drittsekk. Alle ville drepe ham.
Synd at han var oberst. Nei, oberstløytnant.
Ja, han var fra Connecticut.
-Der er min kjekke mann. -Vent, er det han du skal gifte deg med?
Den fyren?
Takk for at du kom, Anders.
Jeg vet at det betyr mye for ham.
Så fint. Kjempebra. Ha det gøy.
-Gjorde jeg noe galt? -Nei, det tar tid å lære ham å kjenne.
Vi ser oss rundt.
-Hvordan har du det, elskling? -Jeg? Ganske bra.
Jeg var mer nervøs for noen måneder siden. Nå er jeg bare oppspilt.
Det er fordi jeg elsker deg så høyt.
-Derfor tar jeg alle store beslutninger. -Ja visst.
Vi avgir et løfte. Første bryllupsdag reiser vi til tropene.
Så vi kan spille golf utendørs.
Jeg lurer på om jeg har gjort en feil.
Unnskyld?
Burde jeg bedt Anders bli forloveren min?
Nei, elskling.
Vi har snakket om det. La det være nå.
Dette helgen handler om oss.
Du har rett. Du har rett.
Men du, hvis det noen gang skjer meg noe,
så beskytter de deg.
Ikke som deg.
OK, vis meg det nå. Du har tatt et par timer.
Steg én.
Og... Neste slagmann.
Det...
Det der er bra i baseball, men ikke så bra i golf.
Jeg føler meg som en instruktør. OK, Miss Farnsworth, snart Mrs. Gray.
Sånn. Begynn med grepet.
Senk venstre hånd, hold høyre hånd over.
Før den langsomt bakover, og så...
-Unnskyld, er ikke dette en golftime? -Frue, jeg vet ikke hva som gikk av meg.
Jeg ber om unnskyldning. Hør her...
Du får timen gratis, men ikke si noe til sjefen min.
Vis meg en god sving. Konsentrer deg.
Der er du, jo. Fint å se deg.
Det er praktfullt her.
Ja? Hør her. Du skal få noen råd, nå som du ber om dem.
Ha det gøy, ha en fin helg, men vær forsiktig.
-Hun gir deg hjertesorg. -Oppfattet.
Får jeg spille litt? Bli sittende.
OK.
Hei.
Jeg trodde det var en sjekkereplikk når han sa at han spiller piano.
-Det var uventet. -Ikke så verst.
-Du er ganske begavet. -Jaså, syns du det?
Tja, jeg vet ikke.
Én ting til. Pass på denne for meg.
Bevokt den med livet ditt.
-OK? Med livet ditt. -Forstått.
Det er et veldig stort ansvar.
Tenk at du er her.
Så hva er greia? Med deg og Cal.
Vi er fettere. Mødrene våre er søstre.
Dere har ikke mye familie. Kommer det noen slektninger?
Nei. Det er nok best sånn.
Familien vår hjelper til mer enn de får hjelp.
Vi holder en lav profil.
Det liker jeg.
Gjør du virkelig det?
-OK, den satt. -Unnskyld. Cal sa at...
...at jeg skal holde øye med deg.
På hvilken måte?
Jeg vet ikke.
Så da holder du meg ikke med selskap?
Synd.
Dette duger vel.
Vil du ha litt?
Visst faen.
Dette har jeg ikke gjort siden videregående.
Hvorfor sluttet du?
Du skal vite at jeg har vært gift.
Ja vel. OK.
-Har vært? -Hun døde for noen år siden.
Jeg tok jobben faren din tilbød meg, for jeg hadde ikke tenkt å komme tilbake.
Det var leit å høre.
Jeg er glad du tok den, ellers ville ikke søsteren min vært her.
Vi kan gå tilbake.
-Hva var det? -Har det begynt?
-De har begynt å rigge til! -Faen ta!
Faen!
-Hei, Juan. Hvordan ser det ut i dag? -God dag, señor Aaron.
Det er veldig rolig her. Jeg trenger flere sånne dager.
-Er den til meg? -Ja.
Ja, brudens far har med sin egen colombianske kaffe. Jeg tok en til deg.
Takk.
-Oi, så godt. -Ekte colombianske bønner.
Bare det beste i dette bryllupet.
Jeg er visst ikke den eneste som trenger en drink.
-Får jeg holde deg med selskap? -Vær så god.
-Pokker til sted du har valgt. -Ja, det er det.
Da min datter giftet seg, ble jeg ikke engang invitert.
Oi...
Ærlig talt...
Uten dere ville ikke dette bryllupet blitt noe av. Det verdsetter jeg.
Jeg mener det virkelig.
Cal er en fin fyr.
Det er han nok.
Det gjør ikke denne dagen lettere.
Men det gjør det kanskje.
Min tur til å skjenke i.
OK.
Sånn er det, min venn. Skål.
Ja. Alt går etter planen.
Vi ses snart.
Skjerp deg, pappa.
Jøss.
-Han har tatt noen drammer. -Jeg går og hjelper til.
OK, jeg har deg.
De klarer seg.
Her borte. Stolen.
Kom, pappa.
Sett deg. Kom igjen.
-Gå og sett deg. -Hva?
OK.
Hun skal gifte seg, OK?
Du rakk det.
Markus plasserer sprengstoff ved utgangene. Ingen kommer ut.
Ingen bruker den døra!
Få dem ut.
Nå vet jeg hvorfor dere fikk Michelin-stjernene. Takk kokken.
Jeg har gjort det dere ba om. Kan...?
Herregud!
Slutt. Slutt å skrike.
Jeg vet det, jeg vet det. Skrik inni deg.
Og jeg gjorde deg en tjeneste. Du vil vel ikke at de skal tro at du er med på det?
Jeg burde kanskje ha ventet til du slapp oss inn i sikkerhetsrommet.
Dumme mennesker irriterer meg.
Rekecocktail?
Kom an! Kom an!
Forbind det. Kom igjen.
Kan jeg få ringene?
Ringen.
-Ringen. -Ja...
-Hvor er de? -I sikkerhet. Jeg har dem. Vent.
Et øyeblikk, bare.
De er straks tilbake.
Herregud.
Hvordan kan en feig jævel som deg drive et sånt sted?
Tro det eller ei, men jeg er faktisk dyktig i jobben min.
-Kjøkkenpersonalet er neppe enig. -Du sa ikke noe om å drepe personalet.
-Må jeg fortelle deg planene mine? -Nei...
Her er det.
Personalet forstyrrer dere ikke, de er trent til å...
Hva i helvete gjør du? Han var slått ut!
Nå fortsetter han å være det. Ett problem mindre. Ut med ham, karer.
Du vet at reservegeneratoren starter ett minutt etter at dere tar strømmen?
Ja, Aaron, det vet jeg.
Men wifi-en slås også av og må omstartes av en ansatt. Deg.
Ingen wifi, ingen mobildekning, ingen telefoner.
Fordømt uflaks for dem. Dette er ikke min første gang.
Herregud!
Innta posisjonene og vent på Victor.
-Herregud! -Hold kjeft, for helvete!
Alle er blitt skutt en gang.
Jeg får faen meg hodepine.
Hva faen?
-Var det alt? -Ja. Vi går til sikkerhetsrommet.
-Hei, sjef. Alle utganger er rigget til. -Fantastisk.
Victor, karene venter på deg. Gå til dem og krasj bryllupet.
Vic! Gjør meg en tjeneste og la meg få det første kysset.
Greit.
OK, hva har vi?
Første etasje, andre etasje, der er kasinoet.
De går inn når Victor kommer dit.
-OK, nå skal de få en overraskelse. -Da begynner vi
Hvor i helvete la jeg den?
Bassenget.
Selvsagt. Takk.
Du. Du!
-Vi må dit, alle venter på oss. -Rolig, vi vil ikke komme fram svette.
-Ingen går noe sted. -Nei, du har rett.
Alt ordner seg. Se på deg, du ser fryktelig ut.
Unnskyld, jeg pleier å være rolig.
Ingen fare. Jeg er økonomisjef i pappas firma. Jeg er vant til kaos.
Han gjorde det lett for oss da han leide hele stedet.
Vil du se på når moroa begynner?
Nei.
Du føler deg kanskje ikke bra, men du kler antrekket.
Forhold dere rolig. Flykter dere, skyter vi dere.
Kom!
-Ta henne. -Denne veien! Kom!
-Tror du søsteren din blir forbanna? -Nei, hun klarer seg.
Vi tar trappene.
Se her, sjef.
Har ingen sagt at nasjonaldagen kommer tidlig i år? Tre, to, én...
-Hva var det? -Det hørtes ut som en bombe.
Hva?
-Gå til rommet og søk ly. -Hva? Faen heller!
Jeg er tryggere hos deg! Vent!
Dukk! Dukk!
Helvete!
Stopp, alle sammen!
Jeg fører gjestene til oppsamlingsrommet. Hjelp til med å finne de andre.
Kom! Denne veien!
-Kom. Kom. Den veien. -Jeg vil ikke gå fra deg!
Du må gå.
Denne veien. Kom.
Kom.
-Der er hun. -Ja. Jeg zoomer inn på henne.
Hallo.
Man kan ikke fiske uten agn. Vent her, så henter jeg den vakre bruden.
Akkurat dette hendte med søsteren min da de tok henne. Klarer vi oss?
OK.
Sjefen vil at vi skal sjekke hotellrommene!
Vent her.
Kom an! Kom an!
Heldig for deg at Axel vil ha deg i live.
NØDUTGANG
Jeg er her for å hjelpe til.
Er det noen her?
Sikkerhetsvakt.
Jeg er her for å hjelpe til.
Jeg er så redd. Hva gjør vi?
Det er ikke noe "vi". Bli her og gjem deg.
Hva? De har flere tusen overvåkings- kameraer. Kanskje de ser på oss nå.
-Du må komme deg ut og hente hjelp. -Jeg går ikke ut alene.
Du fikk betalt for å beskytte folk. Beskytt meg!
Vær så snill, Bradley...
Vær så snill.
OK.
-Hold deg nær meg. -OK.
Hva skjedde?
Jeg hadde ham. Cal.
-Har du gjort dette? -Ja.
-Var Bradley og Anders sammen med ham? -Nei.
Bare han og disse gutta.
Han er drita full.
Hadde min datter giftet seg med ham, ville jeg også vært det.
Chuck, du trenger nye livvakter.
Hodepinen min blir verre av støyen. Vi tar ham med et annet sted.
Nå har vi ham.
Jeg sjekker utenfor, i fall noen har kommet seg ut gjennom et vindu.
Fint. Husk: Cal, Bradley og Anders. Levende, hvis du kan.
Jeg vil gjerne ta en liten prat med dem.
Chuck. Chuck?
Våkne!
Herregud!
Der er hun, jo.
-Velkommen tilbake, søta. -Hva faen vil du?
-Pappa? Pappa, hvor er du? -Hailey?
Ikke et jævla ord!
-La ham gå! -Nei, jeg tror ikke det.
Hei, Bradley.
Nei! Nei!
Vi må stikke. Vi har ikke noe valg.
Dør han, er det din feil, Bradley!
Den mannen trenger å bli drept.
Du kjente ham! Alt er din feil!
Hold opp. Vær stille. Vær stille, er du snill. Vi skal fremdeles...
Hvem var det?
-Det var Axel. -Du sa jo at han var død.
Jeg trodde det.
Dreper han pappa, er det din feil.
-Slipp meg, for helvete! -Kan du dempe deg? De finner oss.
Du.
Pappa har en telefon.
Han har en satellittelefon.
-Hva mener du? -På rommet sitt.
OK, Chuck. Vet du hvem jeg er?
Vi har aldri møttes personlig, men vi har snakket sammen på telefonen.
Jeg snakker med fordømt mange mennesker.
Sier navnet Axel Bates deg noe?
Du er død.
Nei. Det ville vært barmhjertig å få dø.
Jeg ble tatt jeg hånd om av de koselige menneskene som kidnappet din datter.
De torturerte meg et par måneder. Men de ble litt for trygge på meg.
Nå er de borte, og jeg er her.
Jeg har et helt nytt syn på livet.
Jeg skal si deg noe, din jævel.
Jeg ville bare få tilbake datteren min.
Zeke, da? Han var noens barn.
Han hadde også en datter. Zoe er fem år nå.
Vet du hva, Chuck? Pappaen hennes kommer aldri hjem.
La meg spørre deg om noe.
Var Brookes liv mer verdt enn Zekes?
Nei!
Det har du jævlig rett i.
Hva har du gjort? Nei!
Ingen fare. Kom.
Legg press på det.
Det var det første stedet jeg ble skutt.
Det var det andre. Jeg fikk en helvetes hodepine.
-Vil du kjenne hvordan det føles? -Nei, nei, nei.
-Jeg gjør hva som helst. -Godt.
Du tilbød oss fem millioner for å føre en din datter hjem. Jeg vil ha min andel.
Er det det du vil ha? En million dollar? Jeg ordner det.
Nei. Nei, nei.
Hva er begge dine døtres liv verd for deg? To ganger så mye? Tre?
-Jeg har ikke så mye penger. -Greit.
Faen!
Fy faen...
-Vil du ha fem millioner, så får du det. -Det er ikke nok for det jeg gikk gjennom!
7,5! Men jeg lover deg... Det er alt jeg kan frigi.
OK, det kan jeg leve med.
Jeg klandrer deg ikke. Alle fedre med dine ressurser ville gjort nøyaktig det samme.
Men Cal, Bradley og Anders?
De gjorde sitt valg, og nå er det på tide å gjøre gjengjeld.
Høre her. Jeg bryr meg ikke.
Bare ikke skad døtrene mine.
Gjør du det du har lovet, så har du mitt ord.
Kødder du med meg, dreper jeg alle her inne.
Jeg tvinger deg til å se på når jeg dreper døtrene dine. Forstått?
Jeg... Jeg skjønner.
Hei, alle sammen. Hør etter.
Fem bryllupsgjester går rundt i korridorene.
På kjøkkenet har vi den nydelige bruden Brooke.
Hun er med sammen med noen fra fortiden. Anders.
Drittsekk.
Det er ikke alt. Brudens søster Hailey. Brudejenta.
Hun er i suiten i tredje etasje med forloveren Bradley.
Forsiktig, dere. Bradley har et våpen som sier pang-pang.
Vårt hovedmål, Cal, den uheldige brudgommen,
er visst på vei til suiten i øverste etasje. God jaktlykke.
-Vi må vekk herfra. -Vent.
Noen kommer. Rolig, jeg har en plan. Du må overgi deg.
-Hva? -Bli her og overgi deg fredelig.
Tro meg. Jeg ordner resten. Jeg svikter deg ikke.
Ned på kne! Hvor er Anders?
Nå går vi og henter pengene mine. Kom.
OK...
Her.
Hva gjør den idioten?
Alle skal til restauranten, kjøtthue.
Siden den nydelig bruden er her, kan vi vel more oss litt?
Dra til helvete.
Jeg har aldri likt deg, Anders.
Dra til helvete!
Det var han eller oss. Godt valg.
OK, gi meg den.
OK. Det ordner seg.
Én, to...
Hva er det du gjør?
...tre, fire, fem.
De leter i hvert rom i fem sekunder. Jeg kommer straks. Finn telefonen.
De holder gjestene som gisler i restauranten.
-Hvor skal du? -Gjøre jobben min.
Ta denne. Du vet jo hvordan man bruker den.
Lås døra etter meg.
Bradley! Hjelp!
-Ikke skyt! -Du!
Vær så snill...
-Hallo! Hallo! Politiet! -Nødtelefonen, hva gjelder det?
Hotellet er tatt av terrorister!
-Skynd dere! -Politiet er 30 minutter unna.
De må skynde seg, ellers dør vi!
Nei!
Herregud.
Herregud, Hailey.
Det er over, Hailey!
Det er ingen vei ut! Alle er døde!
-Jeg har ikke noe med dette å gjøre! -Ta det opp med sjefen min.
-Vil du ha mer? -Er du ubevæpnet?
Jeg trenger dem ikke.
Nei!
Hold opp!
Bradley!
Cal! Cal!
Hjelp meg!
Ta tak i ham.
-Går det bra? -Ja.
-Har du ham? -Ja!
Bli her. Her er det trygt. Bli her.
OK, dere er trygge. Bli her. Fint.
Lukk opp, Marshall!
Marshall! Jeg trenger datamaskinen! Lukk opp!
OK...
Herregud! Unnskyld meg, skatt!
-OK... -Herregud!
-Det går bra med meg.
Ikke si noen ting.
Hva faen?
Jeg er så lei for det.
Lukk opp døra!
Lukk opp den jævla døra! Helvete!
Nei! Herregud!
Ett, to, tre!
-Pappa! -Øret mitt!
Lukk opp den jævla døra!
Det går bra. Herregud.
-Der er kontoen din. Skriv inn passordet. -Jeg hører deg ikke!
Du, drittsekk! Passordet! Nå!
Bare små bokstaver, "brooke55"...
...og "hailey819".
Herregud!
Dæven, Chuck.
Du kan kanskje frigi 7,5? Jævla løgner.
-Så, så. -Det var det. Takk for en god forretning.
Kom, søta. Vi skal finne mannen din.
-Nei, pappa! -Herregud!
Herregud!
-Hjelp! -Det går bra.
Hjelp meg!
Denne veien.
-Hjelp! -Hailey!
-Lukk opp! -Hailey!
Lukk opp!
Lukk opp, pappa!
-Herregud, pappa. -Herregud!
Hvor er Brooke?
Axel tok henne! Herregud!
Det ordner seg, pappa!
Bli her. Legg press på såret.
-Jeg kunne ikke gjøre noe! -Hold opp, pappa!
Får jeg se?
-Cal! -Hold kjeft, sa jeg.
Herregud. Én kule. Du går først.
-Det er Axel. -Vet det.
Axel Bates, din jævla rotte!
-Du er død. -Jeg har allerede vært død. Din tur.
Hva har vi her? Bandet er gjenforent.
Ta det rolig, Axel. Du må ikke gjøre dette. OK?
Du er en drittsekk. Bradley, du av alle etterlot meg for å dø.
Det var min beslutning å forlate deg. Jeg trodde du var død.
La dem gå. Drep meg, men la dem gå.
-OK. Slipp våpenet, for helvete! -Nei! Ikke tale om!
-Anders, slipp våpenet. -Slipp det, ellers dør hun. Nå!
Slipp det, Anders!
-Husk obersten. -Ja, hvem faen det må være. Husk ham.
OK, jeg skjønner.
Sånn, ja. Hold dem med selskap.
Du, prinsesse... Deg har jeg lovt å holde i live.
Jeg får vel holde løftet. Løp, lille venn.
Elskling.
Det er oss!
Bradley! Går det bra?
Jeg klarer meg.
Du.
Med livet som innsats.
Hvor i helvete er presten?
Jeg henter presten, men ikke inviter meg i bryllupet.
Jeg elsker dere alle sammen.
Tekster: Kai Skagestein www.firstlightmedia.com