Pasiruošę?
Taip.
Pasiruošę viską pamiršti.
Gerai, pone Lambertai.
Užsimerkite.
Abu.
Giliai įkvėpkite.
Pajuskit, kaip užplūsta miegas.
Nė vienas iš jūsų neprisimins praėjusių metų.
Tolimasis pasaulis neegzistuoja.
Prisiminsit tik Daltono komą.
Ir kad jis pasveiko.
Tegul tamsa vis tolsta...
ir tolsta.
PO DEVYNERIŲ METŲ
"Viskam yra laikas.
Laikas gimti
ir laikas mirti.
Laikas žudyti
ir laikas gydyti.
Laikas laikyti
ir laikas išmesti.
Laikas verkti
ir laikas juoktis.
Laikas gedėti ir laikas šokti.
Laikas tylėti
ir laikas kalbėti.
Laikas mylėti
ir laikas nekęsti.
Laikas karui ir laikas taikai."
Amen.
Atiduodame šį kūną žemei.
Iš žemės į žemę, iš pelenų į pelenus...
...iš dulkės į dulkę. Amen.
AMŽINĄJĮ ATILSĮ LORENA REBEKA LAMBERT
Gražios nuostabios močiutės laidotuvės.
Ji labai jus mylėjo.
-Tavo motina buvo puiki draugė, Džošai. -Ačiū.
Pasiilgau močiutės.
Ir ji tavęs pasiilgo, Kali.
Mirusieji nieko nepasiilgsta.
Jis meluoja ir ji tikrai tavęs pasiilgo.
Iki kito savaitgalio.
Daltonai.
Daltonai!
Dabar supranti?
Jis jaudinasi dėl kelionės.
Į koledžą. Kitą savaitę.
Žinau. Taip.
Ačiū, kad viskuo pasirūpinai.
Nebūčiau pajėgęs.
Gal tu nuvežk jį į koledžą?
Iki mokslų pradžios liko kelios savaitės.
-Jis nenorėtų. -Juk tu jo tėtis.
Bet jei nenori,
-čia jau kita kalba. -Negaliu.
Kodėl?
Tik siūlau.
Galėtumėt pabendrauti.
Jau greitai jo nebematysim, tad...
Pagalvok.
Viso. Iki, vaikine.
Atleiskit.
Atsiprašau.
Mes pažįstami?
Pažinojau jūsų mamą.
Labai seniai.
Ilgą laiką nebendravom.
Kuo jūs vardu?
Karlas.
Malonu susipažinti, Karlai.
Ačiū, kad atėjot. Atleiskit, kad užsipuoliau.
-Esu įsitempęs. -Suprantu.
Mirtis sužadina prisiminimus.
Bet juk turim kurti naujus.
Taip.
Viso, Džošai.
Karlas...
AŠ: KLAUSYK, KAI KĄ SUGALVOJAU
DALTONAS: ?
AŠ: GAL NORI, KAD KITĄ SAVAITĘ NUVEŽČIAU TAVE Į KOLEDŽĄ?
Nagi, pasakyk. Pasakyk, Daltonai.
Pakeisti?
Ar nenori pasikeisti sauskelnių?
Nenori?
Susitarkim.
Išvalom sauskelnes
ir vėl užmausim tas pačias.
Norėtum?
Norėtum. Gerai, sutarta.
Ką nori rengtis?
Tikrai? Pasakyk.
Turėsi man pasakyti.
Nagi.
DALTONAS: GALI
Šauniausias vyras pasaulyje.
Po galais.
Tiksliau...
AŠ: PUIKU!
Taip, puiku.
Gerai.
Taip. Gerai.
TŪNĄS TAMSOJE RAUDONOS DURYS
TĖTIS, MAMA, AŠ, FOSTERIS, KALI.
STEBĖJAU SAVE MIEGANTĮ, O TADA NUSKRIDAU
Išalkai?
Siūlau pralinksmėti,
kitaip šios dienos prailgs.
MAMA: KAIP SEKASI?
AŠ: SIAUBINGAI
NORMALIAI
Mama sakė, kad gavai gerą dailės mokytoją.
-Kuo jis vardu? -Ji. Armagan.
Ji gera?
Geriausia.
Šaunuolis.
Ne veltui tiek jai mokam.
SIŲSK SAVO ŠVIESĄ IR TIESĄ
SVEIKI ATVYKĘ, PIRMAKURSIAI
Ką gi, pradėkim linksmybes.
DŽEINĖS PIRS UNIVERSITETAS
Taip, tu. Ateik.
Sveikas atvykęs į DPU.
"Kappa Tau"? Priklausiau "Kappa Z".
Žinoma, seniai.
Paimsiu vieną jam. Įdėk. Ačiū.
Ei!
Atsiprašau.
Jėga. Tu pirmas.
Išsirink lovą.
Mama įdėjo tau energijos stotelę.
Ką čia turim? Du lizdai, USB jungtis,
ir du užvedimo laidai,
iš kurių jokios naudos.
Na štai. Puiku.
Gerai.
Dar naudoji šitą?
Turbūt mama įdėjo.
Oho.
Įspūdingas piešinys. Naujas?
-Padėk atgal. -Ne. Labai geras.
Pieši iš atminties?
Iš nuotraukos, kurią radau namie.
Oho, atrodo, kad ji...
Kažką slepia?
Jaučiu tą patį.
Jaučiau pastaruosius metus.
Jai buvo sunku. Augino mane viena.
Taip, sunku.
Manęs ant sienos nekabinsi?
Nekaltinu tavęs.
Atleisk, kad nebuvau šalia.
Nors aš savo tėčio visai nemačiau.
Tad galėtų būti blogiau.
Pastaruoju metu...
jaučiuosi kaip apdujęs, sunku galvoti.
Tiesiog...
nesugebėjau...
neradau laiko...
nei tau, nei tavo broliui ar sesei.
Negalvojai kreiptis pagalbos?
Bandau susitvarkyti pats.
-Tu Daltonas Lambertas? -Taip. O tu...
Kris Vinslou.
-Viskas gerai? -Taip, gerai.
Tik maniau, kad gyvensiu su...
Vaikinu.
Taip.
Maniau, čia laisvųjų menų mokykla ir visi čia laisvi.
Taip, tik iš vardo nesupratau.
Tiesa, juk "Daltonas" nekelia abejonių.
Nueisiu iki administracijos
ir viską išspręsim.
Ne, ne. Daltono tėti, nereikia.
Leiskit man. Sutrukdžiau berniukams kalbėtis.
Tuoj grįšiu.
Tiesa...
paėmiau tau lankstinuką.
Pabandyk nueiti.
Jei nepatiks, nieko tokio.
Bet tau tikrai patiks.
Visai manęs nepažįsti. Manai, noriu prisijungt prie brolijos?
Tai tik vakarėlis, Daltonai.
Nueik. Pasilinksmink.
Dėl manęs. Juk atvežiau tave.
-Nė nenorėjai. -Norėjau.
Nemeluok man!
Girdėjau mamą per laidotuves.
Juk sutikau.
Ir tapai metų tėvu?
Tu bent jau turi tėvą.
Baik jį kaltinti dėl savo klaidų.
Jis išėjo prieš 40 metų. Susitaikyk.
Tikrai nebūsi man pavyzdys.
Rimtai? Po visko, ką dėl tavęs padarėm?
Kada tapai tokiu nedėkingu šūdžium?
Nesistebiu, kad mama tave paliko.
Ačiū, kad atvežei.
Atpažįsti Shania Twain?
Aha.
Ką sakė administracija?
Sakė, kad nepasisekė.
Šiąnakt turėsiu nakvoti čia.
Bet ryt gausiu naują kambarį, tad nereikės ilgai kentėt.
Skaudu, ar ne?
-Turbūt studijuoji dailę? -Taip. O tu muziką?
Matematiką. Svarsčiau apie muziką,
bet menininkų gyvenimas labai neužtikrintas
ir jame daug kančios.
Bet neabejoju, kad tau pasiseks.
-Padirbsi lūpom? -Ką?
Moki groti?
Šiek tiek pianinu.
Čia tas pats. Pūsk.
Nebijok, neužsikrėsi.
Kas čia?
Mamos sukurta daina.
Miela.
Taigi...
kokias keistenybes slepi?
Nežinau.
Nagi, visi turi keistenybių.
Tu pirma.
Sekmadieniais užsidedu monoklį ir užsisakau maisto britišku akcentu.
Tikrai keista.
Ačiū.
Gerai. Kartais valgau...
užpilamą košę
be vandens ar pieno – be nieko.
Tiesiog sausą.
Visai nemoki.
Pabandom iš naujo.
Kai man buvo 10, mirė mano tėvai ir apsigyvenau su močiute Perke,
kuri kartą vos neapako nuo bjauraus pėdų grybelio.
Aš nepamenu savęs dešimties.
Nepamenu...
visų metų.
Kaip suprast?
Buvau komoje.
Dėl virusinio meningito.
Bent jau taip sakė tėvai, nors kalbėdavo apie tai retai.
Bet aš nieko neprisimenu.
Nepamenu, kad būčiau sirgęs.
Lyg vieną dieną būčiau pabudęs ir būtų praėję visi metai.
Žiauru.
Ir gan keista.
Šaunuolis.
Gaila, kad negaliu pamiršti savo vaikystės metų.
Man praverstų meningitas.
Žinai...
turiu dar vieną keistenybę.
Nuo tada, kai panirau į komą,
bijau tamsos.
O aš bijojau barbių iki...
dabar.
Nieko tokio bijoti.
Jei tik nespiginsi man į akis šviesa.
-Rimtai? -Atleisk.
O, varge. Bala nematė.
Gerai. Išgyvensiu.
Labas, čia Daltonas.
Dabar negaliu atsiliepti. Palikit žinutę, perskambinsiu.
Sveikas. Čia aš.
Norėjau patikrinti, ar viskas gerai.
Galvojau apie tavo žodžius
ir...
nežinau...
Nežinau, kas man yra,
bet išsiaiškinsiu.
Norėjau tau pasakyti.
Tai tiek. Iki.
Sveiki.
Aš profesorė Armagan.
Išjunkit telefonus.
Paruoškit darbų pavyzdžius.
Suraskit darbą, kuris mane sudomintų.
Prisekit prie molberto.
Atsistokit šalia.
Stovėkit išdidžiai.
Alekai Andersonai.
Tavo technika akivaizdi.
Primena fotografiją.
Ačiū.
Tai nebuvo komplimentas.
Suplėšyk jį.
Ką?
Piešinį. Suplėšyk jį.
Ilgai ir sunkiai prie jo dirbau.
Niekas nepasiges.
Nesutinku.
Gaila, pirmoji mūsų auka.
Įprastai leidžiu prisistatyti prieš išeinant.
-Aš neišėjau. -Išėjai.
Tik dar to nesupranti.
Gali eiti.
Sėkmės.
Kiekvienas kvailys gali išmokti technikos.
Net ją įvaldyti.
Bet tai nieko nereiškia, jei neįdedi jausmų.
Man nerūpi meno taisyklės.
Mes taisykles laužysim.
Noriu, kad pamirštumėt taisykles.
Pažiūrėkim, kaip toli nueisit.
Daltonai Lambertai.
Taip, ponia.
Kokio velnio suplėšei tokį gražų piešinį?
Perplėšk darkart. Dėl viso pikto.
Nebuvo taip jau sunku, ar ne?
Puiku. Turit paleisti praeitį.
Išsinerkit iš senos odos, kad augtumėt.
Skaičiuosiu nuo 10 iki nulio.
Su kiekvienu skaičiumi pasinerkit vis giliau
ir giliau į save.
Neatitraukit grafito nuo popieriaus.
Dešimt...
devyni...
aštuoni, septyni, šeši...
penki...
keturi, trys, du...
vienas.
Pieškit tai, ką diktuoja siela.
Įvykį, kuris padarė jums įtaką.
Turit išdrįsti į dienos šviesą iškelti
savo bjauriausias, slapčiausias mintis.
Bandai ištrūkti ar užeiti?
Būsit su ausinėmis.
Aparatas veikia garsiai, bet mane girdėsite.
Procedūros metu paprašysiu nejudėti.
Jei jausit, kad norit ištrūkti,
suspauskit kamuoliuką ir jus išleisim.
Pasiruošęs?
Nekantrauju.
Prašom.
Paimkit.
Puiku. Patogu, Džošai?
Taip. Greičiau pradėkim.
Ei?
Daktare Braueri?
Tu ne vienas.
Ką? Ką sakėt?
Daktare Braueri, ką sakėt?
Baikit.
Gal galit mane išleisti?
Ar girdit? Išleiskit mane!
Durys atidarytos.
Viskas. Išleiskit. Daktare Braueri.
Daktare, išleiskit.
Nagi, išleiskit.
Alio? Ei!
Išleiskit mane. Išleiskit, išleiskit.
Daktare Braueri. Nagi.
Išleiskit mane.
Nagi.
Pone Lambertai?
-Kas ten buvo? -Kaip jūs?
Kodėl dingo šviesa?
Nurimkit.
Sakėt, dingo šviesa?
Dingo šviesa ir buvau ten įstrigęs.
Mačiau...
-Ką... -Pone Lambertai.
Miegojot 15 minučių.
Iškart užmigot. Tyrimas praėjo puikiai.
-Ką? -Neskubėdamas apsirenkit.
Ir ateikit.
Fiziškai jums nieko nėra. Jokių pakitimų smegenyse.
Nieko, kas keltų nerimą.
Tai geros žinios, pone Lambertai.
Suprantu. Aš...
Turbūt tikėjausi kažko realaus.
Ko nors, kas paaiškintų miglotas mintis.
Jūsų atminties problemas
gali sukelti daugybė dalykų.
Padidėjęs stresas, kasdienių įpročių pokytis.
Ar turit problemų asmeniniame gyvenime?
Neseniai mirė mano mama.
Užuojauta.
Sūnus išvažiavo mokytis į koledžą,
o buvusi žmona beveik nesikalba su manimi.
-Turbūt esat įsitempęs. -Taip.
Gal su skausmu padėtų susidoroti psichologas?
Taip. Tikriausiai.
Ar šeimoje kas nors sirgo psichinėmis ligomis?
Psichinėmis ligomis?
Nenoriu jūsų gąsdinti.
Informacija naudinga diagnozei.
Neteko girdėti.
Verta pasidomėti.
O iki tol galit treniruotis.
Žaisti žaidimus, lavinančius atmintį.
Atlikti vaikiškas užduotis.
Norit, kad žaisčiau vaikiškus žaidimus?
Iš vaikų galime daug pasimokyti.
Taip.
Ačiū.
Ką darai?
Šiandien gavau naują kambarį.
Deja, mergaičių vakarėliai baigėsi.
Bet, laimei, gavau 323 kambarį.
Tiesiai virš tavęs.
Pasisaugok, jaunuoli.
Girdėsiu, kaip naktį tampai savo dešrelę.
Nori įstot į broliją?
Ką?
Ne. Tėtis paėmė lankstinuką.
Nueikim.
Galėsim pasijuokt iš jų kelnyčių ir patikos fondų.
Nebent dar nebaigei tvarkytis.
Nagi, delfine. Pradžiugink tėtušį.
Juk ne pasaulio pabaiga?
Gal sauskelnių pudingo?
Ne, ačiū.
Ne.
Kaip norit.
Rimtai?
Baik verkšlenti ir ateik čia.
Įamžinkim vakarą, kai Daltonas Lambertas linksminasi.
Gerk! Gerk! Gerk!
Kas yra brolijos sultys?
Neklausk.
Sveiki, aš Nikas.
Pimpis Nikas! Pimpis Nikas!
Sveiki atvykę į "Kappa" būstinę ir sugrįžę į koledžą!
Mielieji, noriu priminti,
kad brolijos puolamos.
Ir mes turime ginti savo teisę šėlti
ir būti nuostabiais.
Tavo odos spalva nesvarbi, nes DPU laukiamas esi,
jei tik pripažįsti
ir gerbi idėją,
kad brolijos namai yra paskutiniai,
kuriuose vyrai gali būti savimi.
Ačiū.
Šįvakar teks daug išgerti,
bet neskubėkit.
Mums nereikia dar vieno incidento.
Prastas vakarėlis.
Pritariu. Einam į viršų pasikuisti tarp jų daiktų.
Taip.
Turim paskubėti.
Gavai leidimą eiti pirmyn.
Palauk.
O, ne.
Čia Niko kambarys.
O čia Niko tepalas išangei.
Ištepsiu juo tualetus. Tuoj grįšiu.
Palauk.
Biče.
Biče, kaip tu?
Gal atnešt vandens?
Sustabdyk tai. Sustabdyk.
Sustabdyk.
Uždaryk duris.
Uždaryk...
Uždaryk duris!
Tuoj grįšiu. Turiu kai ką pasiimti.
Labas, Peidž. Aš Nikas.
Šiąnakt tau nusišypsos sėkmė Tikrai nusišypsos
Radau.
Nagi.
Būk savimi.
Nori pašokti?
Būtų smagu. Galim pašokti.
Pašokim.
Šiąnakt tau nusišypsos sėkmė
Tyliau.
Gerai jautiesi?
Pasirodė, kad kažką mačiau...
Ką?
Turim eiti.
-Dabar. -Dar tik pradėjom.
-Kažkas mano kambaryje? -Velnias.
Kažkas tuoj gaus į kailį.
Kas per velnias?
O, Dieve. Atsiprašom.
Ieškojom nuošalios vietelės.
Norėjom pasimylėt.
Mieliau žiūrėčiau, kaip mylisi mano tėvai.
Bet pasilikit.
Gal prisigersim tiek, kad atrodysi patraukli.
Nors atrodai kaip klounas.
Tu Pimpis Nikas?
Tuoj liksi be pimpalo.
Bėk!
Teko kažkaip išsisukti.
Aš...
Po galais.
Reikėjo atsiklausti prieš bučiuojant?
Atleisk. Puoliau negalvodama.
-Ne... -Viskas gerai?
Taip. Tik...
Apgailestauju, kad jis taip pasakė.
Man nesvarbu.
Manai, man rūpi, ką galvoja tas suskis? Tegul pasvajoja.
Sveikas, vaikine. Čia vėl aš.
Buvau pas gydytoją.
Man viskas gerai.
Na, negerai. Bet aš aiškinuosi.
Paskambink, kai galėsi.
Taip...
Daltonai, atleisk už tai, ko anądien prikalbėjau.
Tai tiek. Viso.
Kur mano majonezas?
Kas ten?
Prašau, nesakyk, kad esi iškrypėlis.
Ką? Ne.
Tai kas, po galais, dedasi?
Užeik.
Man kažkas negerai. Matau keistus dalykus.
Pameni tą vaikiną, kurį minėjo brolijos būstinėje?
Mačiau jį. Jis buvo miręs.
Viskas prasidėjo dailės pamokoje.
Mokytoja liepė pasinerti į prisiminimus, išlaisvinti pasąmonę.
Taip ir padariau. Nupiešiau duris.
Nebegerk brolijos sulčių.
Aš rimtai.
Šiąnakt piešdamas užmigau.
Pabudęs pamačiau žibintą.
Lyg sapnuočiau, bet tai nebuvo sapnas.
O tada atėjau į tavo kambarį.
Suprantu, kaip tai skamba.
Jaučiu, kad prie kažko artėju.
Arba kažkas artinasi prie manęs.
Turi antrą pagalvę?
DALTONAS: BUVAU VAKARĖLYJE
NEPATIKO
Gerai.
Fosteris.
Renai.
Daltonas.
Kali.
Daltonas.
Daltonas?
Daltonas.
Mama.
Gerai.
Mama, padėk man.
Kali.
Daltonas. Daltonas.
Mama.
Mama?
Mama.
Nežinau.
Gerai.
Po galais.
BENAS BURTONAS
Chiaroscuro.
Šviesos ir šešėlių šokis.
Priemonė naudojama apimčiai bei ryškumui sukurti,
taip pat pasitelkiant netikėtus šviesos šaltinius.
Čia vienas iš Gojos šedevrų.
Tamsus fonas sutelkia dėmesį į Saturną.
Ar jis simbolizuoja tamsą? O gal tuštumą?
Goja drobėje kūrė šedevrus,
bet problemos šeimoje ir ligos šį kadaise garsų rūmų tapytoją
privedė prie beprotybės.
Pasinėręs į liūdesį, jis sukūrė šį šiurpų portretą,
kuriame tėvas ryja savo sūnų.
Tokio šviesos ir tamsos žaismo mes ir siekiame.
Pasiruoškit.
Jūsų patirtis formuoja jūsų kūrinius.
Priimkit ją. Pasinaudokit ja.
Pasinerkit į prisiminimų tamsą.
Dešimt...
devyni...
aštuoni...
septyni...
šeši...
penki...
keturi...
trys...
du...
vienas...
BENDŽAMINAS BURTONAS
Sveikas, moksliuk.
Raudonos durys.
Violetinis pimpis.
Baik. Nieko apie jas nežinai?
Raudonos durys.
Kalbi keisčiau nei įprastai.
Nupiešiau jas per dailės pamoką.
Turėjom nupiešti prisiminimą.
Maniau, jos iš vaikystės.
Klausei mamos?
Ne, nenoriu, kad ji nerimautų.
Kodėl turėtų nerimauti?
-Nežinau. -Ar taip įprasta koledže?
Įstojęs imi kalbėti šaradomis?
Turbūt.
Tada nestosiu.
Taigi po viso to realistiško, sakykime, sapno
ėmiau galvoti:
"Taip, Daltonas keistuolis,
bet jis nėra beprotis, tiesa?"
Grąžink raktą.
Aha. Todėl panaršiau senuose puslapiuose
ir spėk.
Tu nesi išprotėjęs.
Tu astralinis keliautojas.
Pažiūrėk.
Panašu, kad filmavo per pertrauką darbe.
Sveiki, čia "Vaiduoklių paieškos". Aš Speksas, o čia Takeris. Pasisveikink.
-Ne. -Gerai. Mes PRE.
Paranormalių reiškinių ekspertai.
Šiandien kalbėsime tema,
kuria domėjosi tūkstančiai jūsų.
Astralinė projekcija.
Tai tikras reiškinys. Mūsų fizinis kūnas užmiega,
o astralinis palieka fizinį kūną
ir persikelia į kitą pasaulį.
-Taip ir jaučiuosi. -Sakiau! Šaunu, ar ne?
Mūsų buvusi mokytoja,
daktarė Elisa Rainier,
tam kitam pasauliui davė pavadinimą.
-Vadino jį "Tolimuoju". -Palauk.
ELISA RAINIER
Aš Elisa.
Malonu jus matyti.
Papasakosiu jums apie astralinę projekciją
ir Tolimąjį pasaulį.
Taip...
Truputį palaukit.
Trys...
du...
vienas.
Tolimasis...
yra tamsos pasaulis...
kupinas kenčiančių mirusiųjų sielų.
Kai kurios iš jų pasmerktos
išgyventi baisiausias gyvenimo klaidas
vis iš naujo visą amžinybę.
Pasinėręs į astralinę kelionę
arba patekęs į tą pasaulį,
pažadini sielas,
jaučiančias tavo buvimą.
Jos tave užuodžia.
Jaučia gyvybę.
Jos trokšta gyvybės
labiau už viską.
Taigi, kuo toliau keliauji,
tuo kelionė darosi pavojingesnė.
Jos nori gyvybių ir jų ieškodamos gali patekti į mūsų pasaulį.
Išlikit ramūs.
Matau, kaip įtemptai mąstai. Kas yra?
Tas vaikis iš brolijos.
Vėmalius?
Taip. Jis man kažką sakė.
Sakė uždaryti duris.
Nieko nuostabaus. Turbūt nesididžiavo pasiekimais.
O jei galvoje jis turėjo kažką kita?
Gal kalbėjo apie šias duris?
Tai nori grįžti ir jo paklausti?
Rimtai?
Turiu žinoti.
Klausyk, tikrai gaila vaikino,
bet įprastai vengiu tamsių pasaulių.
Šiame paveiksle
yra kažkas svarbaus, Kris.
Turiu tai išsiaiškinti.
Gerai.
Bet Pimpis Nikas tikrai neįsileis tavęs
ir neleis tualete paplepėt su vaiduokliu.
Jis manęs nepamatys.
Koks planas?
-Paskui mane. -Ko ieškot?
Sveiki. Palikau liemenėlę
Nikolo kambaryje ir pamaniau, galbūt jis namuose?
Regis, mokosi viršuje su Peidž.
Šaunuolis, delfine.
Paskaitysiu tau. Pavadinimas "Liepsnose".
Labai jautrus kūrinys. "Žvelgiu pro laužą..."
Man reikia tamsaus kambario.
Gerai.
O kas tada?
Levituosi ore ir sakysi "bū"?
Aš ne vaiduoklis.
Jei taip ir toliau, tai niekad ir nebūsi, Kasparai.
Bingo.
Paklodės turbūt ne kartą panaudotos.
Turbūt net traška.
Gulsiu ant purvinų grindų.
Gerai.
-Gal galėtum truputį pasitraukti? -Taip. Atleisk.
Gerai. Pasiruošęs?
Dešimt, devyni...
aštuoni, septyni...
šeši, penki...
keturi, trys...
du, vienas.
Jau levituoji?
Sudie, keliautojau.
Tu čia, Daltonai?
Turbūt noriu kūrybinio rašymo.
Bet labai gerai sekasi finansai,
tad nenoriu švaistyti talento.
Kiek laiko reikia laikyti kaukę?
Jau viskas.
Poros išsivalė.
Užtruksiu.
Šlykštu.
Daltonai?
Daltonai.
Įjunkit šviesą!
Daltonai.
Daltonai, pabusk.
-Nagi, žmonės! -Kris.
Erzinat mane?
Uždaryk duris!
Daltonai?
-Uždaryk duris! -Kris!
O, Dieve.
Nagi!
Kris.
Ką?
Nagi.
LOS ANDŽELO PSICHIATRIJOS LIGONINĖ
PACIENTAS: BENDŽAMINAS P. BURTONAS
ATSAKINGAS ASMUO: LORENA LAMBERT
RYŠYS: ŽMONA
DIAGNOZĖ: ŠIZOFRENIJA
ELEKTROKONVULSINĖ TERAPIJA
ELGIASI KEISTAI, KAMUOJA PSICHOZĖ IR MIEGO SUTRIKIMAI
"ASTRALINĖ PROJEKCIJA"
Ką?
MIRĘS
DPU STUDENTŲ SVEIKATOS CENTRAS
Kris.
-Kris. Aš nenorėjau. -Ne.
Norėjau patikrinti, kaip tu.
Viskas gerai.
Atleisk. Nežinojau, kad kas nors gali nukentėti tikrovėje.
Na, gali.
Nežinai, į ką įsivėlei.
Negaliu įsivelti ir aš, Daltonai.
Ir tu neturėtum, nes kitą kartą gali nebeatsibusti.
-Labas. -Sveika.
Ne tavo savaitgalis. Kali pas draugę.
-O Fosteris... -Atėjau ne pas vaikus.
Galim pasikalbėt?
Žinoma.
Oho, du skambučiai per savaitę.
-Biče, baik. -Dar nesusiradai draugų?
Papasakok viską, ką prisimeni apie mano komą.
Pasikalbėk su mama.
Manau, tie...
-Tie piešiniai... -Durys?
O dabar dar ir vyras su plaktuku.
-Plaktuku? -Galbūt jie yra...
užuominos iš praeities...
Mintys, dingusios per komą.
-Nežinau, kodėl prisimenu dabar. -Palauk.
Daltonai.
Kas?
Jau seniai mintyse regiu tokį vaizdą.
Mama visada sakė, kad jis netikras. Tik košmaras. Bet...
Sakyk, broli. Nagi.
Gerai. Mes kažkokiam kambaryje. Panašu į rūsį.
Prisimeni?
Daltonai, girdi?
Visada norėjau būti geresnis už tėvą.
Tiesiog būti geras tėtis.
Buvai geras tėtis. Esi, Džošai.
Daltonas nesutiktų.
Jei tai paguos, man jis irgi neskambina.
Mano tėtis paliko savo šeimą ir...
aš padariau tą patį.
Ne.
Tu nesi jis, Džošai.
Turi teisę ant jo pykti.
Pykstu. Jau seniai.
Pykstu ant žmogaus, kurio nesu sutikęs.
Pykstu ant žmogaus, nušokusio nuo psichiatrinės stogo 1978 m.
Daugiau nei 40 metų to žmogaus nebuvo gyvo.
Čia mano tėvas.
Benas Burtonas.
Kaip jis gali persekioti mane čia, tikrame pasaulyje?
-Puolė mane mamos namuose. -Puolė tave?
Taip. Ar aš išprotėjau, ar?..
Nežinau. Jis...
savo mirties dieną paliko mano mamai šitą.
TAI BAIGSIS SU MANIM
Kas baigsis su juo?
-Džošai... -Nejau tai viskas? Aš beprotis?
Ar perėmiau jo beprotybę?
Ar todėl pastaruosius metus jaučiausi toks pasimetęs?
Ar perdaviau šį prakeiksmą vaikams? Ar jis persekios juos?
-Džošai. -Kaip mane?
-Baik. -Kodėl mama nieko nesakė?
Baik.
Tu nesi beprotis.
Nesi beprotis.
Tai kas man darosi?
DALTONAS: MAN NEBUVO KOMA. SURASIU ATSAKYMĄ
Daltonai.
Taigi, mudu su Daltonu galėjom persikelti į kažkokį kitą...
lygmenį,
kur mus persekiojo šmėklos ir goblinai.
Labiau esybės,
kaip tos tave apsėdusios iš nuotraukų.
Tavo tėvas irgi jas matė.
Galbūt jis bando susisiekti.
Tąkart jis prisipažino tavo mamai. Ji nesuprato.
Nežinojo, kaip jam padėti.
Kaip tu padėjai mums?
Ištrindama mūsų prisiminimus?
Visiems taip atrodė geriausia, Džošai. Įskaitant ir tave.
Bet tavo mintys tapo miglotos.
Netekęs prisiminimų sulėtėjai.
Mudvi su tavo mama nežinojom, ką daryti.
Bijojau pasakyti tau tiesą.
Daltonas buvo teisus.
Sakė, kad mano mama turėjo paslapčių,
kad kažką nuo mūsų slėpė.
Tik nemaniau, kad darei tą patį.
-Dešimt metų... -Tu nesupranti.
-Slėpei tiesą... -Man buvo sunku.
-Apgaudinėjai mane. Kodėl? -Tu nesupranti.
-Kodėl? Pasakyk man. -Tu nesupranti.
Tu bandei mus visus nužudyti.
Vaikeisi mus po namus su prakeikta beisbolo lazda!
Ką?
Žinojau, kad ten buvai ne tu.
Ten buvo žmonės iš nuotraukų. Bet vaikai šito nesuprato.
Visi tie Fosterio košmarai...
Melavau mūsų vaikams ištisą dešimtmetį.
Sakiau, kad prisiminimai netikri.
"Tai tik vaizduotės vaisius."
"Tėtis jūsų nenuskriaus."
Aš negalėčiau.
Bet taip atsitiko.
Jiems nerūpi,
kas buvo tave apsėdęs.
Jie matė tavo veidą. Tu juos skaudinai.
Todėl aš atsitraukiau.
Nebegalėjau taip gyventi.
Žinai...
galėjom kartu viską išspręsti.
Čia tu?
Daltonas ją ką tik atsiuntė.
Jį kamuoja košmarai ir regėjimai.
Kažkas apie raudonas duris.
O dabar šitai.
Ką darysim?
Man baisu.
Viskas bus gerai.
-Viskas bus gerai. -Nežinau.
Mums nieko nenutiks. Pažadu.
Pasirūpink broliu, Daltonai.
Gerai.
Ateik čia.
Kodėl tėtis ant mūsų pyksta?
Mamyte. Mamyte.
Galiu nueiti į tamsą ir rasti tėtį.
-Pernelyg pavojinga. -Aš galiu.
Gerai. Tik būk atsargus.
Greičiau.
Ne! Stok! Ką darai?
Stok! Ką tu darai?
Tėti, prašau, sustok.
Sustok!
Ne!
Stok!
Tik tikrinu, kaip tu.
Gerai.
Sėdi ant grindų, būni keistas. Viskas įprasta.
Viskas gerai, ar ne?
Kai dingo elektra, pamaniau,
kad vėl žaidi su tamsos pasauliu.
Žinau, kad bijai tamsos.
Tad pamaniau,
galėčiau apšviesti tavo kambarį,
nes suteikiu šviesos tavo gyvenimui.
Nebebijau tamsos.
Gerai.
Bet kadangi viską jau atitempiau,
vis tiek pakabinsiu.
Nors tu siaubingai erzini. Jėzau.
Klausyk.
Gavau tavo žinutę ir parašiau kandų atsakymą.
Bet ištryniau.
Močiutė Perkė visada mokė nekelti konflikto žinutėmis.
Jos neperteikia tono.
Bet jei įdomu, ką manau aš,
pasakysiu.
Nesiknaisiok praeityje.
Kai kuriuos dalykus geriau ten ir palikti.
Ir...
kartais tiesiog turi judėti pirmyn.
Daltonai?
Ei.
Daltonai. Kas tau?
Daltonai.
Daltonai?
Ne.
O, ne! Ne, ne!
Tėtukas jau čia.
Išgelbėsiu tave, Daltonai.
Išgelbėsiu tave ir keliausim namo.
Niekada ten negrįšim.
Daltonai. Ką?
Daltonai.
Daltonai, pasakyk, kad mane girdi.
Daltonai.
Daltonai, žinau, kad mane girdi.
Jei darkart mane paliesi, tau šakės.
Tėti, ne!
Bandei mane nužudyti.
-Ten buvau ne aš. -Mačiau tave!
Daltonai, esybės gali apsėsti mūsų kūnus.
Taip nutiko man, o dabar tau.
Jis grįžta tavęs.
Turim bėgti.
Nagi.
Jis ateina!
Bėk!
Daltonai, padėk man!
Padėk laikyti duris!
-Ne! -Nesulaikysim jo, tėti.
Sūnau, turim pabandyti.
Pasitraukit!
Ne!
Ne! Ne!
Daltonai, nagi!
Turim kažkuo jas užremti. Kažkaip uždaryti.
Nagi, eime.
-Tėti, prašau. -Tėti!
Turim bėgti!
Viskas gerai.
Tu eik.
Eik.
Šalin!
Ne!
Ne! O, Dieve.
Džošai.
Tai baigsis su manim.
Dažai?
Dažai. Daltonas.
Turi jo atsikratyti.
Sudegink ir pamiršk.
Ne, pamiršęs nieko neišspręsiu. Turim prisiminti.
Net tai, kas mus skaudina.
BENAS BURTONAS
Tėti?
Gerai. Gerai.
Ar Daltonas sveikas?
-Taip. -Gerai.
DALTONAS
Tai jis.
Daltonai.
Tėtis grįžo?
Taip! Grįžo. Jis sveikas.
Iki kito penktadienio.
Tegul Fosteris įsideda istorijos namų darbus, padėsiu paruošti.
Gali užsukti anksčiau. Kartu pavakarieniausim.
Būtų smagu. Ačiū.
Gražūs namai.
Ačiū.
-Jūs čia gyvenat? -Tikiuosi.
Keistas atsakymas.
Turbūt pasinėriau į prisiminimus.
Kartais jie užvaldo protą.
Pažįstu jus.
Galbūt esat mane matęs.
Pažįstu jūsų mamą.
Norėčiau tiek daug jai papasakoti.
Žinau. Ir tai įmanoma.
Kada nors papasakosit.
Jūsų laukia šviesi ateitis.
Judviejų su Daltonu.
Išlik ramus, Džošai.
Oho.
Patekau ant sienos.
Taip.
Myliu tave, sūnau.
Ir aš tave myliu.
Subtitrus išvertė Rasa Radziukė