Sunteţi pregătiţi?
Da.
Suntem gata să uităm odată pentru totdeauna.
Foarte bine, dle Lambert.
Închideţi ochii.
Amândoi.
Respiraţi adânc.
Lăsaţi-vă cuprinşi de un somn din ce în ce mai adânc.
Niciunul din voi nu-şi va aduce aminte de ultimul an.
Nu există "Lumea de Dincolo".
Vă veţi aminti doar de coma lui Dalton.
Şi de recuperarea sa.
Lăsaţi întunericul să se depărteze...
cât mai mult cu putinţă.
NOUĂ ANI MAI TÂRZIU
Nimic nu e întâmplător.
Te naşti...
şi apoi mori.
Ucizi...
şi apoi te vindeci.
Te păstrezi...
şi apoi renunţi.
Acum râzi...
mâine plângi.
Acum jeleşti, mâine dansezi.
Acum faci linişte...
mâine vorbeşti.
Acum iubeşti...
mâine urăşti.
Acum eşti în război, mâine eşti în pace.
Amin.
Prin urmare, urmează înhumarea.
Pământ în pământ, cenuşă în cenuşă,
praf în praf.
Amin.
A fost o înmormântare frumoasă pentru o bunică frumoasă.
V-a iubit foarte mult.
Mama ta mi-a fost o prietenă de nădejde, Josh.
Mulţumesc.
Îmi e dor de bunica.
Sunt sigur că şi ei îi e dor de tine, Kali.
Oamenilor morţi nu le e dor de nimic.
Nu-i adevărat, chiar îi e dor de tine.
Ne vedem weekend-ul viitor, bine?
Dalton.
Dalton!
- Vezi la ce mă refer? - E anxios din cauza plecării.
Pentru facultatea de săptămâna viitoare.
Da, ştiu.
Mulţumesc pentru întreaga organizare. Pur şi simplu n-am fost în stare.
De ce nu-l duci tu la facultate?
Ai câteva săptămâni până când îţi vin elevii.
- Nu, n-ar vrea asta. - Tu eşti părintele, nu el.
Dacă tu nu vrei, asta-i altceva...
Nu pot.
De ce?
A fost doar o idee.
M-am gândit că vă puteţi apropia.
O să plece în curând, aşa că...
Gândeşte-te.
Pa! Cu bine, bărbate!
Scuzaţi-mă.
Vă cunosc?
O cunoşteam pe maică-ta.
Cu ani în urmă.
Am pierdut legătura.
Cum vă numiţi?
Carl.
Mă bucur să te cunosc, Carl.
Apreciez prezenta. Îmi cer scuze că te-am bruscat.
- Am multe pe cap. - Îmi dau seama.
Moartea inundă mintea cu amintiri.
Dar putem face altele, corect?
Aşa e.
Numai bine, Josh.
Carl.
Salut, amice, m-am tot gândit.
Ce spui dacă săptămâna viitoare te duc eu la facultate?
Ce zici acolo? Spune-mi, Dalton.
Sau mai bine îl schimbi?
Vrei să curăţ...? Vreţi să-ţi las acelaşi scutec?
Da?
Hai să-ţi zic ceva.
Putem curăţa scutecul, iar apoi îl punem înapoi.
Ce părere ai?
Îţi place? Bine, atunci, aşa facem.
Ce ţinută vrei?
Spune-mi. Tot ce trebuie să faci e să vorbeşti cu mine.
- Eşti cel mai tare tip din întreaga lume. - DALTON: Cred că da.
Fir-ar!
- Grozav! - Grozav!
INSIDIOUS: UŞA ROŞIE
Traducerea şi adaptarea: sp1nxo Subs Team
Ţi-e foame?
Ieşi din bula ta sau or să fie câteva zile lungi.
- Cum e? - Groaznic.
- Cum e? - E în regulă.
Maică-ta a zis că-l ai profesorul acela de desen pe care l-ai vrut. Cum îl cheamă?
E o ea. Armagan.
E bună?
Cea mai bună.
Bună treabă!
Aşa şi trebuie, mai ales la cât plătim.
Să înceapă distracţia!
Salutare, bun venit la JPU!
Kappa Tau? Am fost Kappa Z.
Acum mult timp, bineînţeles.
O să iau unul pentru el. Dă-l aici... mersi.
Scuze.
În regulă.
Ai ajuns primul.
Nu-ţi alegi patul?
Maică-ta ţi-a dat prelungitorul ăsta.
Ce avem aici? Două prize...
... un port USB şi două cabluri de pornire care sunt inutile.
Aşa.
Încă ai nevoie de asta?
Bănuiesc că mama l-a pus în bagaj.
E foarte bine conturat. Cât ţi-a luat să-l faci?
- Pune-l înapoi. - Nu, arată foarte bine.
E invenţia ta?
Are la bază o poză pe care am găsit-o în casă.
Arata de parcă...
De parcă ascunde ceva?
Mie aşa mi se pare.
Aşa mi s-a părut în ultimii ani.
A avut viaţa grea fiind o mamă singură.
Da, e dificil.
Să înţeleg că pe mine nu m-ai desenat?
Nu te învinovăţesc.
Îmi pare rău că n-am fost prin preajmă în ultima vreme.
Nici tata nu mi-a fost alături...
Putea fi mult mai rău.
În ultimii ani am fost cu capul în nori.
Efectiv creierul meu...
n-a fost în stare să gestioneze un timp pentru a sta cu tine şi sora ta.
Te-ai gândit vreodată să ceri ajutor?
Tot încerc să trec peste.
- Tu eşti Dalton Lambert? - Da. Tu eşti...?
Chris Winslow.
- Toate bune, băieţi? - Da, totul e în regulă.
Credeam că colegul meu de camera va fi...
Un tip.
E o şcoală de artă liberală, subliniez cuvântul "liberală".
Numele "Chris" m-a indus în eroare.
Ai dreptate. În cazul numelui "Dalton" n-avea cum să se întâmple.
Mă duc la biroul de locuinţe
şi rezolvăm toată treaba.
Nu, vă rog, tatăl lui Dalton. Lăsaţi-mă să stau.
Se pare că am întrerupt o chestie de bărbaţi.
Revin.
L-am sustras pentru tine.
Citeşte.
Dacă nu-ţi place, nu-i nimic. Dar o să-ţi placă.
Chiar nu mă cunoşti, nu?
Tu chiar crezi că vreau să iau parte la aşa ceva?
E doar o petrecere, Dalton.
Du-te. Distrează-te.
Fă-o pentru mine. Te-am adus până aici.
- Nici nu voiai. - Ba da.
Încetează să mă mai minţi!
Am auzit ce-a zis mama la înmormântare.
Ei bine, cu toate astea am făcut-o.
Şi asta te face tatăl anului?
Cel puţin tu ai tată.
Încetează să mai dai vina pe tatăl tău pentru prostiile pe care le-ai făcut.
S-a dus acum 40 de ani. Treci peste.
Sper să nu-ţi semăn.
Mă iei la mişto? După tot ce-am făcut pentru tine?
De când ai devenit un nemernic nerecunoscător?
Nu mă mir de ce mama a divorţat de tine.
Mersi pentru că m-ai adus.
# Subtitrare oferită în premieră de subs.ro #
Poţi să zici că e Shania Twain, nu?
Da.
Ce au zis cei de la administraţie?
Au spus: "Asta-i viaţa."
Dorm aici în noaptea asta.
Mâine mă mut în altă cameră, deci nu rămân aici permanent.
Ce trist, nu?
- Eşti la şcoala de artă? - Da. Tu eşti la muzică?
La matematică. M-am gândit la muzică,
însă viaţa de artist e ca o instabilitate nomadă
şi cu multe bătăi de cap.
Sunt sigură că vei avea mare succes.
- Vrei să-mi sufli în ţeavă? - Poftim?
Vrei să cânţi?
- E doar un pian în miniatură. - E acelaşi lucru. Suflă.
Germenii mei sunt unii de treabă.
Ce-i asta?
E ceva scris de mama.
Ce drăguţ.
Spune-mi ceva dubios despre tine.
Nu ştiu.
"Nu ştiu."
Pe bune, frate. Toţi suntem dubioşi.
Tu prima.
În fiecare duminică port un monoclu şi comand ceva cu accent britanic.
E ciudat.
Mersi.
Uneori mănânc fulgi de ovăz instant fără apă sau lapte.
E uscat.
Nu te pricepi deloc.
Să încercăm din nou.
Când aveam 10 ani părinţii meu au decedat
şi a trebuit să locuiesc cu bunica Perkee,
care, odată, era aproape să rămână oarbă din cauza piciorului unui atlet.
Nu-mi amintesc nimic de la 10 ani.
Absolut nimic.
Adică?
Am fost în comă.
Meningită contagioasă.
Cel puţin asta mi s-a spus
în puţinele dăţi când au fost dispuşi să vorbească.
Dar nu-mi amintesc nimic.
Nici măcar că am fost bolnav.
E ca şi cum mă trezesc într-o zi şi tot anul a trecut.
Naşpa.
Şi destul de ciudat.
Bună treabă!
Sinceră să fiu, mi-aş dori să pot uita un an de când eram copil.
Aş putea folosi puţină "meningi-gi".
Mai e o chestie ciudată la mine.
De când am fost în comă am prins frică de întuneric.
Mi-a fost frică de păpuşile Barbie până... acum.
Nu-i nimic greşit în a-ţi fi frică.
Atât timp cât nu mă ţii trează cu o luma de veghe.
- Serios? - Scuze.
În fine.
Nu-i nimic. Pot să îndur.
Salut, sunt Dalton.
Nu pot răspunde la telefon acum,
aşa că lasă un mesaj şi revin cu un telefon.
Amice, eu sunt.
Voiam să mă asigur că te-ai acomodat.
M-am gândit la ce-ai spus...
şi...
chiar nu ştiu ce se întâmplă cu mine.
Îmi revin eu.
Voiam să ştii asta.
Pa!
Bună ziua!
Sunt profesoara Armagan.
Închideţi-vă telefoanele.
Deschideţi-vă portofoliile.
Arătaţi-mi ceva ce m-ar interesa.
Prindeţi-l de şevalet.
Rămâneţi lângă desen.
Şi fiţi mândri.
Alec Anderson.
Tehnica ta e evidentă.
- Zici că e poză. - Mulţumesc.
N-a fost un compliment.
Rupe-l.
Poftim?
Rupe desenul.
Am lucrat din greu la el.
N-o să-şi amintească nimeni de el.
În niciun caz!
Alas e prima noastră victimă.
De obicei trec prin introduceri înainte ca cineva să renunţe.
- N-am renunţat. - Ba da.
Încă n-ai realizat. Poţi să pleci.
Baftă!
Orice nătâng poate învăţa tehnică.
Chiar la rang de artă.
Nu înseamnă nimic dacă nu vine din interior.
Nu mă interesează "regulile artei".
Suntem aici să le încălcăm.
Şi apoi să le mai încălcăm o dată.
Să vedem cât de departe puteţi ajunge.
Dalton Lambert.
Da, doamnă?
De ce mama naibii ai distrus un desen atât de frumos?
Încă o dată pentru orice eventualitate?
N-a fost greu deloc, nu?
În regulă! Lăsaţi-vă trecutul în urmă.
Renunţaţi la năravuri şi maturizaţi-vă.
Voi număra descrescător de la 10.
La fiecare număr
vreau să mă afundaţi din ce în ce mai mult în interiorul vostru.
Să nu ridicaţi cărbunele de pe hârtie.
10...
9...
8, 7, 6...
5...
4, 3, 2...
1.
Desenaţi orice vă îndeamnă sufletul.
Orice experienţă care vă defineşte.
Trebuie să fiţi dispuşi să vă scoateţi la iveală
gândurile cele mai urâte şi mai adânci.
Eşti prins aici sau distras?
O să-ţi pui căştile.
Maşinăria e gălăgioasă, dar mă vei putea auzi.
Vreau să rămâi cât mai nemişcat pe tot parcursul procedurii.
Dacă simţi nevoia să ieşi
strângi de acest balon şi vom lua o pauză.
În regulă?
Da.
Să începem.
Apucă-l.
Stai bine, Josh?
Da, să terminăm odată.
Alo?
Dr Brower?
E cineva cu tine.
Poftim? Ce-aţi spus?
Dr Brower, ce-aţi spus?
Mă puteţi scoate, vă rog?
Alo?!
Mă puteţi scoate?
Uşa e deschisă.
Scoate-mă de aici! Dr Brower!
Dr Brower, scoate-mă de aici!
Scoate-mă de aici!
Alo?!
Scoate-mă de aici!
Dr Brower, zău aşa!
Scoate-mă de aici!
Dle Lambert?
- Ce-a fost aia? - Sunteţi bine?
- Ce-a fost aia? De ce s-au stins luminile? - Calmaţi-vă.
Aţi spus că s-au stins luminile?
S-a făcut întuneric şi am rămas blocat înăuntru.
Şi am văzut...
- Ce... - Dle Lambert,
aţi fost adormit timp de 15 minute.
Aţi ieşit repede. Procedura tomografică a decurs perfect.
- Poftim? - Schimbaţi-vă.
Haideţi.
Psihic nu aveţi nimic.
Nu există excrescenţe sau pete pe creier.
N-aveţi de să vă faceţi griji.
Astea-s veşti bune, dle Lambert.
Da, ştiu...
Speram să fie ceva pe bune.
Ceva care să explice ceata asta.
Probleme de memorie de care amintiţi dvs
pot fi cauzate de număraţi factori.
Stres excesiv, schimbarea obiceiurilor zilnice.
Există probleme în viaţa dvs de familie?
Mama a decedat recent.
Condoleanţe!
Să nu mai zic că fiul meu a plecat la şcoală,
iar fosta mea soţie abia dacă vorbeşte cu mine...
E un factor de stres.
Poate că un psihiatru v-ar fi de ajutor?
Da, s-ar putea.
Aveţi în familie membri care suferă de probleme psihice?
Probleme psihice?
Nu-i vorba de nimic care să vă alarmeze.
E un detaliu care ne poate ajuta să punem un diagnostic.
Nimic din ce ştiu eu.
Merită să aruncăm o privire.
Între timp, există exerciţii şi jocuri care vă pot stimula memoria.
Jocuri de potrivire, ca cele pentru copii.
Vreţi să mă joc jocuri pentru copii?
Putem învăţa multe de la copii.
Aşa e.
Mulţumesc.
Ce faci?
Mi-am aflat noua cameră.
Gata cu petrecerile în chiloţi.
Dar dacă te consolează, sunt în camera 323.
Chiar deasupra ta.
Aşa că ai grijă, tinere,
să nu cumva să te aud că-ţi strângi de gât soldăţelul în toiul nopţii.
- Te duci la o petrecere? - Ce?
Nu, tata mi-a dat-o.
Ar trebui să mergem.
Putem face mişto de scutecele lor kaki şi de fondurile fiduciare.
Asta dacă n-ai terminat de redecorat.
Haide, delfinule. Fă ceva frumos pentru taică-tău.
Ce se poate întâmpla?
Vreţi budinca în scutec?
Nu, mersi.
În fine.
Pe bune?
Zău aşa, termină cu văicăreala şi vino încoace.
Să imortalizăm noaptea în care Dalton Lambert chiar s-a distrat!
Ce e "frat juice"?
Nu întreba.
Atenţie toată lumea, numele meu e Nick.
Nick Pulărosul!
Bun venit în Kappa House, şi bine aţi revenit la şcoală, puilor!
Mă aflu aici pentru a vă reaminti, fraţilor, că suntem atacaţi.
Trebuie să ne protejăm dreptul de a petrece
şi de a fi uimitori.
Alb, negru, maro, sau albastru, cu toţii sunt bineveniţi la JPU,
cu condiţia de a recunoaşte şi de respecta
faptul că asta e ultima casă în care bărbaţii pot fi încă bărbaţi.
Mulţumesc.
Avem mult de băut în seara asta, aşa că ţineţi-vă bine!
Nu vrem ca un alt incident să se întâmple.
Petrecerea asta e plictisitoare.
De acord. Hai la etaj să cotrobăim prin lucruri.
Să ne grăbim.
Avem permisiunea de a intra.
Stai.
E camera lui Nick.
Asta e crema de cur a lui Nick.
Mă duc să anunţ pe toată lumea. Revin imediat.
Stai!
Frate...
Eşti bine?
Ai nevoie de apă?
Fă-l să se oprească.
Închide uşa.
Închide...
Închide uşa!
Mă întorc imediat. Am nevoie de nişte consumabile.
Paige, sunt Nick.
Aici erai.
Fir-ar!
Fii tu, frate!
Vrei să dansezi?
Mi-ar plăcea. Am putea dansa.
Hai să dansăm!
Fă linişte.
Eşti bine?
Cred că am văzut ceva...
Ce?
Trebuie să plecăm.
- Acum! - Abia de-acum începe distracţia.
- E cineva în camera mea? - Futu-i!
Unul dintre voi e pe cale să şi-o ia pe cocoaşă.
Ce mama dracu'?
Ne cerem scuze.
Aveam nevoie de puţină intimitate.
Voiam să ne-o tragem.
Aş prefera să-i privesc pe ai mei cum şi-o trag.
Puteţi rămâne.
E nevoie să ne îmbătăm ca să ne pari atractivă.
Chiar dacă arăţi ca o maimuţă.
Nick Pulărosul, nu?
Îmi place mai mult lovitura în boaşe.
Fugi!
A fost o decizie rapidă, nu-i aşa?
Fir-ar!
Ar fi trebuit să te întreb înainte să te sărut.
Îmi cer scuze. A fost o chestie din instinct.
- Nu... - Eşti bine?
Sunt bine, numai că...
Îmi cer scuze pentru ce ţi-a zis.
N-are importanţă.
Crezi că-mi pasă ce spune un dobitoc?
Ar vrea el.
Amice, eu sunt, din nou.
Am fost la doctor.
Totul e în regulă.
Ei bine, nu în regulă. Dar sunt pe cale să-i dau de cap.
Sună-mă când poţi.
Îmi pare nespus de rău despre ce ţi-am spus în ziua aia.
Pa!
Unde e maioneza mea?
Cine e?
Te rog nu-mi spune că eşti doar un ciudat.
Ce? Nu.
Atunci ce mama naibii se întâmplă?
Intră.
Se întâmplă ceva cu mine. Am viziuni cu chestii ciudate.
Ai auzit de cel care vorbeau la petrecere, de cel cu incidentul?
L-am văzut. Era mort.
Totul a început cu un exerciţiu de artă,
profesoara ne-a cerut să ne afundăm în memorie, în subconştient.
Asta am făcut şi am desenat uşa asta.
Să nu mai bei frat juice.
Vorbesc serios.
În seara asta am desenat până am adormit.
Când m-am trezit a apărut lanterna asta.
Era ca un vis, dar nu era, de fapt.
Am intrat în camera ta.
Ştiu cum sună.
Mă simt de parcă mă apropii de ceva.
Sau ceva se apropie de mine.
Ai o pernă în plus?
Foster.
Renai.
Dalton.
Kali.
Dalton.
Dalton?
Dalton.
Mamă.
Mamă, ajută-mă.
Kali.
Dalton.
Mamă.
Mamă?
Mamă.
Nu ştiu.
Fir-ar!
Chiaroscuro.
Dansul luminii şi al umbrei.
Un efect folosit nu doar pentru a crea volumul şi definiţia,
ci şi pentru sursa de lumină nevăzută specifică.
Acesta este unul din cele mai bune tablouri ale lui Goya.
Spaţiul negativ ne atrage atenţia asupra lui Saturn.
Reprezintă întunericul sau un anume vid?
Goya l-a desenat pe pânză, însă problemele familiale
şi cele de sănătate l-au trimis pe acest pictor venerabil
într-o spirală întunecată,
făcându-l să creeze portretul cenuşiu al unui tată care-şi devorează propriul fiu.
Balanţa dintre lumină şi întuneric e cea care ne interesează.
Pregătiţi-vă.
Propriile experienţe vă modelează artă. Acceptaţi-le. Folosiţi-vă de ele.
Afundaţi-vă în întunericul minţii.
10...
9...
8...
7...
6...
5...
4...
3...
2...
1...
- Ce e, fraierule? - Uşă roşie.
Penis mov.
Pe bune, frate. Nu-ţi spune nimic o uşă roşie?
Pari mai ciudat decât de obicei.
E o chestie de la cursul de desen. E un desen.
A trebuit să ne amintim ceva.
M-am gândit că e ceva din copilăria noastră.
Ai întrebat-o pe mama?
Nu, nu vreau s-o îngrijorez.
De ce ai îngrijora-o?
- Habar n-am. - Asta se întâmplă când te duci la facultate?
Devii enigmatic?
Presupun.
Ei bine, atunci nu mă duc.
După visul care n-a fost vis de azi-noapte,
am început să mă gândesc:
"Dalton e un ciudat, dar nu e nebun."
Să-mi dai cheia înapoi.
Aşa că am început să-mi bag nasul printre vechile articole de pe net...
şi ghici ce?
Nu eşti nebun deloc.
Eşti un proiector astral.
Fii atent.
Zici că au filmat între schimbul de tură de la Best Buy.
Salutare tuturor, începe Spectral Sightings. Eu sunt Specs, iar el e Tucker. Salută, Tucker.
- Nu. - De meserie suntem IPP,
Investigatori Profesionişti de Paranormal.
Astăzi vom discuta despre ce ne-aţi cerut dvs.
- Proiecţia astrală. - Proiecţia astrală.
E un real fenomen.
Trupul nostru fizic adoarme,
iar cel astral îl părăseşte pe cel fizic...
şi pluteşte în altă dimensiune.
- Exact asta-i senzaţia. - Vezi, ţi-am zis eu. E mişto, nu?
Fosta noastră mentoră, dna dr. Elise Rainier,
avea o denumire pentru această dimensiune.
- O numea "Lumea de Dincolo". - Stai aşa.
Sunt Elise.
Mă bucur să vă cunosc.
Mă aflu aici pentru a vă vorbi despre proiecţia astrală...
şi despre Lumea de Dincolo.
Acordaţi-mi un minut.
3...
2...
1.
Lumea de Dincolo...
e o dimensiune întunecată
plină de sufletele torturate ale morţilor...
iar unele sunt blestemate
să trăiască cele mai negre greşeli ale vieţilor sale
din nou şi din nou pentru o eternitate.
Când ai de-a face cu proiecţia astrală...
sau când vă aventuraţi în această dimensiune...
sunt suflete acolo pe care le treziţi cu prezenţa voastră.
Te pot mirosi.
Pot mirosi prezenţa vieţii.
Viaţa după care tânjesc, mai mult decât orice.
Cu cât vă aventuraţi mai mult...
cu atât devine mai periculoasă călătoria.
Vor viaţă şi pot veni în lumea noastră pentru a o obţine.
Păstraţi distanţa.
Te-a pus pe gânduri. Ce este?
- Copilul acela de la petrecere? - Cel care vomă?
Da. Mi-a zis ceva.
Mi-a zis "Închide uşa".
Sunt sigură. Nu trecea printr-un moment bun.
Da, dar dacă înseamnă altceva?
Dacă se referea la uşa asta?
Şi, ce? Vrei să te întorci şi să-l întrebi?
Pe bune?
Trebuie să ştiu.
Îmi rău rău pentru el,
însă dimensiunile întunecate sunt locurile pe care încerc să le evit.
E ceva aparte cu tabloul ăsta, Chris.
Trebuie să aflu.
Bine.
Nick Ticălosul n-o să te lase să zburzi prin camera lui
şi să vorbeşti cu fantoma din toaletă.
N-o să ştie că sunt acolo.
Care-i planul?
- Mă descurc. - Vă pot ajuta cu ceva?
Bună!
Mi-am lăsat sutienul în camera lui Nicholas
şi mă întrebam, din întâmplare, dacă nu cumva e acasă?
Cred că e la etaj studiind cu Paige.
Bună treabă, delfinule.
O să-ţi citesc asta. Se numeşte "In Flames".
E un paragraf foarte sensibil. "Privind peste focul de tabără..."
Am nevoie de o cameră întunecată.
Bine.
Apoi?
O să pluteşti şi o să faci un mic...
Nu sunt fantomă.
Şi nici n-o să fii având atitudinea asta, Casper.
Bingo.
Care sunt şansele ca cearceafurile să fie aspre?
Probabil s-au lipit că o coajă de taco.
Prefer podeaua murdară.
- Îmi acorzi puţin spaţiu, te rog? - Scuze.
Pregătit?
10, 9...
8, 7...
6, 5...
4, 3...
2, 1.
Pluteşti?
La revedere, "Călătorule prin lume"!
Eşti aici, Dalton?
Sunt foarte bun la finanţe, aşa că nu vreau să irosesc cadoul.
Cât trebuie să ţii masca?
E suficient.
Porii mei sunt în regulă.
O să mai dureze puţin.
Scârbos!
Dalton?
Dalton.
Cineva să aprindă lumina!
Dalton.
Dalton, trezeşte-te!
- Oameni buni. Pe bune! - Chris.
Cine îşi bate joc de mine?
Închide uşa!
Dalton?
- Închide uşa! - Chris!
Doamne!
Chris.
Ce...?
RELAŢIE: SOŢIE
SCHIZOFRENIE
TERAPIE PRIN ELECTROŞOCURI TIMP DE 30 DE ZILE
Ce?
DECEDAT
CENTRUL SANITAR STUDENŢESC
Chris.
- Chris, n-am vrut să... - Nu!
Am vrut să văd dacă eşti bine.
Sunt bine.
Îmi cer scuze, n-am ştiut că cineva poate să fie rănit în lumea reală.
Ei bine, se pare că da.
Habar n-ai cu ce ai de-a face.
Nu pot să iau parte la aşa ceva, Dalton.
Şi nici tu n-ar trebui. Data viitoare s-ar putea să nu te mai trezeşti.
- Bună. - Bună.
Nu e weekend-ul tău. Kali e la o prietenă acasă, iar Foster...
Nu sunt aici pentru copii.
Putem vorbi?
Desigur.
Două apeluri într-o săptămână.
- Pe bune, frate! - Nu ţi-ai făcut prieteni?
Spune-mi tot ce îţi aminteşti despre comă.
Ar trebui să discuţi cu mama.
Cred că aceste...
- Chestii pe care le desenez... - Uşa?
Iar acum e vorba de un tip cu un ciocan.
- Un ciocan? - Cred că sunt indicii din trecutul meu,
gânduri care au dispărut din cauza comei.
- Nu ştiu de ce apar acum... - Stai uşor, Dalton.
Ce e?
Am o imagine în mine de mulţi ani.
Mama mereu spunea că nu-i real, că e doar un coşmar, însă...
Spune-mi, frăţioare.
Ne aflăm undeva într-o cameră. Că într-o pivniţă.
Îţi aminteşti?
Dalton, mă auzi?
Tot ce am vrut a fost să fiu mai bun decât taică-meu.
Tu ştii asta. Să fiu un tată bun.
Ai fost şi eşti, Josh.
Ei bine, Dalton m-ar contrazice.
Dacă te consolează cu ceva, nu-l pot convinge să mă sune înapoi.
Tata şi-a abandonat familia, iar eu am făcut acelaşi lucru.
Ba nu, nu-i adevărat.
Tu nu eşti el şi ai tot dreptul să fii supărat pe el.
Sunt furios. Am tot fost furios.
Furios pe un bărbat pe care nu l-am cunoscut niciodată.
Furios pe un bărbat care, în 1978,
s-a aruncat de pe acoperişul unul spital de nebuni.
Timp de mai mult de 40 de ani, bărbatul ăsta a fost mort şi îngropat.
Tată.
Ben Burton.
Cum mama naibii de acum mă terorizează în lumea reală?
- M-a atacat acasă la mama... - Te-a atacat?
Da, deci am luat-o razna sau...?
Nu ştiu...
i-a lăsat asta mamei în ziua în care a murit.
SE TERMINĂ ODATĂ CU MINE
Ce se termină odată cu el?
- Josh... - Asta e răspunsul? Sunt nebun?
E cumva nebunia din interiorul meu?
Din acest motiv am fost atât de pierdut în ultimii ani?
Am transferat blestemul copiilor noştri? Îi bântuie...
- Josh! -... cum mă bântuie pe mine?
- De ce mama nu mi-a spus nimic? - Opreşte-te.
Opreşte-te.
Nu eşti nebun.
Atunci ce se întâmplă cu mine?
DALTON: N-A FOST COMĂ, VOI AFLA RĂSPUNSUL
Dalton.
Eu şi Dalton am putea călători într-o altă dimensiune...
unde suntem bântuiţi de fantome şi demoni.
De nişte entităţi, mai exact,
ca cea din pozele astea care te bântuia.
Şi tatăl tău le-a văzut.
Poate că voia să scape de subconştient.
Pe atunci, el i-a spus mamei tale. Ea n-a înţeles.
- Nu ştia cum să-l ajute. - Să-l ajute cum ne-ai ajutat tu?
Prin a ne suprima amintirile?
Cu toţii am picat de acord că aşa era cel mai bine, Josh. Inclusiv tu.
Tu ai început să uiţi.
Suprimarea te-a încetinit.
Eu şi maică-ta n-am ştiut ce să facem.
Am fost prea speriată să-ţi spun adevărul.
Dalton avea dreptate.
Tata spunea că mama are secrete, că ne ascunde ceva.
Nu m-am gândit că şi tu.
- Timp de 10 ani... - Habar n-ai...
-... mi-ai ascuns asta. -... cât de greu mi-a fost.
- De ce? - Tu nu înţelegi...
Pentru că ai încercat să ne omori familia!
Ne-ai alergat în jurul casei cu o bâtă de baseball!
- Poftim? - Ştiam că nu eşti tu. Ştiam că e...
chestia aia din poze, dar copiii? Ei nu înţeleg.
Toate acele nopţi de coşmar pe care le-a avut Foster.
Mi-am minţit copiii timp de 10 ani
spunându-le că acele amintiri nu sunt reale.
"Sunt doar în imaginaţia ta. Tata n-o să-ţi facă rău."
- N-am putut. - Dar ai făcut-o.
Pentru ei n-a contat ce te controla pe tine.
Ceea ce au văzut pe faţa ta e ceea ce le-a cauzat toată suferinţa.
Din acest motiv am plecat.
N-am mai vrut să trăiesc aşa.
Am fi putut trece împreună prin asta.
Tu eşti?
Dalton mi-a trimis-o.
A avut coşmaruri şi viziuni.
Despre o uşă roşie.
Iar acum asta.
Ce facem?
Mi-e frică.
O să fie bine.
N-o să ni se întâmple nimic. Îţi promit!
Ai grijă de fratele tău, Dalton.
Bine.
De ce tata e furios pe noi?
Mami...
Mă pot duce în întuneric să-l caut pe tati.
- Nu, e prea periculos. - Pot s-o fac.
Bine, să ai grijă!
Nu! Încetează! Ce tot faci?
Încetează! Ce tot faci?
Tată, te rog, încetează!
Încetează!
Nu!
Încetează!
Iar acum, dragii mei prieteni,
mi-ar plăcea să dedic piesa asta tuturor.
Oriunde aţi fi, piesa asta e pentru voi.
Voiam să văd ce faci.
Stai pe podea ca un ciudat. E ceva normal.
Eşti bine, nu?
M-am gândit că dacă s-a luat curentul,
iar te joci cu dimensiunea întunecată.
Şi ştiu că nu-ţi pasă deloc de întuneric.
Aşa că m-am gândit să...
Îţi luminez camera
aşa cum îţi luminez viaţa.
Nu-mi mai e frică de întuneric.
Am adus instalaţia luminoasă până aici, aşa că o voi folosi.
Chiar dacă faci pe nebunul.
Ascultă...
Am primit mesajul tău pentru care scrisesem un răspuns răutăcios.
L-am şters
asta pentru că bunica Perkee mi-a spus mereu să nu mă cert prin mesaje.
Nu se cunoaşte tonul cuvintelor.
Dacă vrei să afli părerea mea...
iat-o.
Nu-ţi dezgropa trecutul.
Unele lucruri e mai bine să fie date uitării.
Şi...
uneori trebuie să mergi mai departe.
Dalton?
Dalton, eşti bine?
Dalton.
Dalton?
Nu!
Tati e aici.
O să te scot de aici, Dalton.
O să plecăm de aici şi o să mergem acasă, bine?
N-o să ne întoarcem niciodată.
Dalton. Ce?
Dalton.
Dalton, spune-mi că eşti acolo.
Dalton.
Dalton, ştiu că eşti înăuntru.
Dacă mă mai atingi o dată o să dai de dracu'.
Tată, nu!
Ai încercat să mă omori.
- N-am fost eu! - Te-am văzut!
Dalton, aceste entităţi ne pot poseda trupurile.
Mi s-a întâmplat mie, iar acum ţi se întâmplă ţie.
Se întoarce după tine.
Trebuie să plecăm.
Vine.
Hai!
Dalton, ajută-mă!
Ajută-mă să ţin uşa.
- Nu! - Nu-i putem ţine piept, tată.
Fiule, încercăm.
Du-te, pleacă!
Nu!
Dalton, haide!
Trebuie să găsim ceva cu care s-o blocăm. Ceva cu care o putem sigila.
Să mergem.
- Tată, te rog. - Tată!
Trebuie să plecăm!
E în regulă.
Du-te.
Du-te!
Pleacă!
Dă-te de pe mine!
Nu!
Dumnezeule!
Josh.
Se termină odată cu mine.
Vopsea?
Vopsea! Dalton!
Scapă de desen! Arde-l, uită de el!
Nu, uitând de el n-o să funcţioneze. Trebuie să ne amintim.
Chiar dacă doare.
Tată?
Dalton e bine?
Da.
El e.
Dalton.
Tata s-a trezit?
Da, s-a trezit. E bine.
Ne vedem vinerea viitoare.
Spune-i lui Foster să-şi ia la el tema la istorie. O să-l ajut s-o rezolve.
Poţi să vii mai devreme, dacă vrei. Luăm cina împreună.
Mi-ar plăcea. Mersi.
Ce casă frumoasă.
Mulţumesc.
- Locuieşti aici? - Aşa sper.
Ce răspuns ciudat.
Sunt pierdut în amintiri.
Amintirile pot inunda mintea.
Te cunosc.
S-ar putea să mă fi văzut prin zonă.
O cunosc pe maică-ta.
Am atât de multe să-i spun.
Ştiu. O poţi face.
Şi vei putea. Într-o bună zi.
Ai un viitor strălucit în faţă.
Tu şi Dalton.
Păstrează distanţa, Josh.
Am ajuns pe perete.
Te iubesc, fiule.
Şi eu te iubesc.
SFÂRŞIT AŢI URMĂRIT FILMUL "INSIDIOUS: UŞA ROŞIE"
Traducerea şi adaptarea: sp1nxo Subs Team