PRINCEZNA
Co?
Pohyb.
Čisto!
Koukni, jestli tam je.
Tak jo. Pohyb. Jsi skoro tam.
Tak dělej. Otevři.
- Dobrý.
Tak tohle je ta princezna.
Před svatbou a nevinná.
U princezny jsem tak blízko ještě nebyl.
Jo, z dobrýho důvodu.
Ne, to ne.
Jestli ji vzbudíš, rozbiju ti hubu.
Jo, jo.
A je to tady.
- Chceš se prát, co? - Dostaň ji zpátky do postele.
Co to dělá?
Chyť ji.
No tak.
Jo!
Vdáš se, ať se ti to líbí nebo ne.
Přestaň blbnout.
Dostaň ji do postele.
Tak jo.
Zábava skončila.
Vrať se sem!
Pojď sem, ty mrcho.
A už tě mám.
Myslíš, že se dostaneš až dolů?
Uvidíme se tam.
- Asi tam je. - Vypadá to, že tam je.
Něco jsem slyšel.
Ne.
Co se to tam děje?
Tak jo! Tudy!
Pohyb!
Na kolena.
Zavřete dveře!
- Ticho. Na zem. - Všechno uzavřete.
Sklapni.
- Dostaňte to pryč. - Sedni!
Zamkněte!
No tak!
Zavřít bránu.
Nikdo nesmí dovnitř ani ven!
- Rychle! - Pohyb!
Uzavřete to tady!
Na co čumíš?
No tak! Pohyb!
Na zem.
Hrad je zabezpečen, pane.
Okamžitě lehni!
Tak se hni! Dělej!
- Doufal jsem, že to nebude nutné. - Tak tomu nevěřím.
Julie, kdyby tvůj otec viděl…
Můj otec?
Tvůj otec byl diplomat.
Jste ze stejného těsta.
Slabí.
Ubozí.
- Plácající pacifisté. - Věřili jsme ti.
Chceš mluvit o důvěře?
Moji sestru nedostaneš.
No, princezničko,
tvoji sestru si vezmu, protože vždy dostanu, co chci.
Poslouchej a podřiď se.
Jako správné dítě.
Ale, ale.
Nemůžeme se divit, že ten takzvaný král
toleruje nevhodné chování svých dcer.
Nemáš respekt k řádu světa.
Podupal jsi naše drahé tradice.
Přivítal jsi cizáky.
Skutečný král by si je podrobil.
Kvůli tobě jsme v očích nepřátel slabí.
Julie, poslouchej.
Strach tě u moci dlouho neudrží.
Lidé nejsou dobytek. Nebudou tě slepě následovat.
„Lidé.“
Lidé neví, co chtějí, dokud to nevidí.
Silný vládce, to je to, po čem lidé touží.
A dnes ho dostanou.
Rozchod.
Ty, seber je. Pohyb!
- Tak, jdeme. - No tak! Vstávejte.
- Dělejte. - No tak.
- Šup, šup. - Pohyb!
- Dělejte. - Pohněte!
Je to moje chyba.
Už jsi dost stará, abys to pochopila. Toto království nemá dědice.
Najdeš odvahu splnit svoji povinnost.
Je mi ctí, že jste si mne vybral za svého syna.
A že mi svěřujete ohromnou zodpovědnost
skutečného vůdce tohoto království.
Rád bych vám věnoval tuto drobnost.
Já…
Moc… Moc se omlouvám.
Počkej. Musím se vychcat.
To je vono.
Copak to tady máme?
Jo, vypadáš dobře.
Jo.
Tak jo.
Kde jsi? Okamžitě sem pojď.
- Hlídej ty dveře! Pohni! - Běž!
Sežeň pytel!
Prohledejte to tady!
Hej, pojď sem.
Je tu spousta kořisti, hoši.
No tak! Tudy!
Seber to. Dělej.
Pohni!
Chodba je zajištěná. Pokračujte do dalšího patra.
Máš bejt zamčená s vostatníma.
A sakra.
Obvykle to zabere.
Někdo ti musí ukázat, kam patříš.
To už jsem slyšela.
Slez ze mě!
Chci být velká bojovnice. Jako jsi byla ty, Linh.
Skutečnou bojovnici nedělá to, jak bojuje…
Přemýšlej, najdi těžiště.
…ale za co bojuje.
Propána, co to tu děláte?
Vaše Veličenstvo.
Máš se učit etiketu.
Poslechni, s trochou štěstí dám království syna, kterého potřebuje.
Ale tvé vzdělání a průprava je pro budoucnost rodiny stejně zásadní.
Smím, Vaše Veličenstvo?
Je to velmi chytré děvče.
Dokáže se učit víc věcí současně.
Příště buďte mimo dohled paláce.
Král by to neschválil.
Vyplaval tamhle. Musel spadnout z věže.
Spadnout?
Koukni na ty podlitiny. Vyprávějí příběh.
Ten muž nespadl.
Vše ostatní pokračuje přesně podle pánova plánu.
Věž je naše.
Princezna je oblečená a připravená na svatbu.
Ověřil někdo, že je zajištěná?
Je zamčená. Spoutaná řetězy.
Na to jsem se ptal, Kurre?
Jestli tu někdo bude dělat problémy, postaráš se o to.
Jinak to budeš mít dost nahnuté.
- Jasné? - Ano, pane.
- Jasné? - Ano, pane!
Dobře.
Ty. Pojď sem!
Jdi do věže. Zkontroluj princeznu.
Ano. Tam nahoru. Běž!
- Je tu teplo. - Zlato.
- Hele. - Kde?
- Ženský. - Ženský zlato?
Ne.
- Co to děláš? - Co to bylo? Rychle!
Vy dva, prohledejte ty dveře.
- Ty jdeš se mnou. - Jdeme, chlapče.
No tak. Pohyb. Tudy.
Jdeme. Musí tu být kořist.
Ona mě bodla!
Holky v krajkách žeru.
- Co Julius udělal s mojí rodinou? - Naser si.
Víš vůbec, jak se to používá?
Jak to mluvíš?
Jsi v přítomnosti princezny.
- Kde jsou? - Nic ti neřeknu, čubko.
- Nechtěj, abych se ptala znovu. - Živá se odsud nedostaneš, ty pí…
Měl sis dávat pozor na pusu.
- Pěkný. - Díky moc.
Je toho tady mnohem víc.
Seberte to všechno, hoši!
- Uhni! - Z cesty, špekoune.
Pohyb. Tudy.
Tohle se mi líbí!
Nešahej na to!
- Jdeme! - Už běžím!
No tak.
Bože. Dělej.
- Prohledat! - No tak! Rychle!
Nemám na to pytel.
Hele, co tam děláš?
- Co? - Prohledat to máme tady.
Jo, jasně.
No tak! Pohyb! Koukejte všude.
Všechny lesklý věci. Cokoli můžeme prodat.
Hele. Tamhle to. Pěkný. Takový věci.
Ruce pryč!
Budeme pěkně bohatí.
- Pohyb! - Hele, to je moje!
Ne, dej mi to!
No tak, hoši.
- Dej mi to! - Nech to.
Tak jo, klídek. Nalož to, chlapče.
Počkat. Odkdy velí ten šašek?
- Dej mi trochu. - Ne.
Chci to. Dej mi toho trochu.
Ne. Tentokrát ne. Takhle je to vždycky.
Pohyb. Kde je to jídlo? Mám hlad.
Máme trochu vína. Co ty na to?
Jo. Koukni na ty perly. To musí stát…
- Tady máš. Poděl se. - Jo.
Ne, to je moje.
Hele, Gibsy, co to tam máš?
Poděl se, ty parchante.
To maso je moje. Chceš jíst? Najdi si svoje.
Tak rychle, hoši.
Julius se to nesmí dozvědět.
No tak. Šup, šup.
Tiš… Tak jo. Vemte, co máte.
- Jo. - Jdeme.
- Co to máš za krámy? - Sklapni. Jdeme.
- Co? - Mluv tiše.
Kde máš těžiště?
Nesoustředíš se, jsi pomalá. Znovu.
Co jsem ti řekla?
Nebojuješ srdcem.
Zkus to znovu.
Co ten tady dělá?
Khaie znáš jako jednoho z králových rádců. Také je to můj strýc.
A bojovník, který mě vycvičil. Kdysi dávno.
Dnes budeš bojovat s námi oběma.
Oběma?
Nebojuješ srdcem. Nesoustředíš se, jsi pomalá.
Trpělivost a soustředění.
Měla jsi pravdu.
Má srdce bojovnice.
Takový dar nemůžu přijmout.
Svěřil bych ho jen skutečnému bojovníkovi.
Hej, vyraz ty dveře! Pohni!
Jak jdou přípravy na svatbu?
Dobře, pane.
Je vše přesně tak, jak to bylo? Květiny, svíčky, stuhy? Kněží?
Je vše, jak to bylo ten večer?
- Zařídíme to, pane. - Rozchod.
…vděčné pozdravy…
mých nových poddaných.
Konečně toto království můžeme očistit od jeho slabosti.
Tak proč si trůn nevezmeš silou?
Co chceš, můžeš mít i bez ní.
Cením si tě jako společnice,
ale politika?
Prosím tě.
To, že tradice přetrvávají století, má svůj důvod.
Lidé milují tradice.
S její rukou v mé
nebude nikdo zpochybňovat, že jsem právoplatný král!
Chtěla jsem říct, že včerejší noc byla úžasnou ukázkou moci.
Ano.
Umírali hrůzou, že?
Byli… pobouření.
Násilí lidi probere.
A ještě větší hrůzu budou mít,
až po korunovaci podříznu králi krk.
Jsi tak moudrý.
Vím, že musíš šetřit síly na tu mátožnou nevěstu.
Ano?
Co je?
Omlouvám se, pane.
- Král si vás žádá. - Král?
„Král.“
To bude zajímavé.
Julius…
Pri… Pri…
Je pri…
Ona…
Chceš korunu.
V očích lidí, kterým chceš vládnout, ti to ublíží.
Jak si myslíš, že ti lidé teď vidí tebe?
Julie, tento útok…
Vyřkl jsi slib.
Slib, který jsi odvolal kvůli holčičímu rozmaru.
Od koho ještě přijímáš rozkazy?
Od služebnictva?
Od psů?
Kdo má tady v království skutečnou moc?
My oba. Ty a já.
Julie, společně najdeme řešení. Zrada povede k dalšímu krveprolití.
Svatba není akt zrady.
Odveďte ho.
Princezna?
Je ve věži.
Víš to jistě?
- Sakra, co se to děje? - Kde se tu vzal?
Okamžitě se o to postarej.
Znovu prohledejte věž.
Patro po patře.
- Pohyb! Jdeme! - No tak! Pohyb!
Počkej!
Ty.
Hele. Toho už jsme vyslechli.
Cestou dolů nebo nahoru sis toho chlapa nevšiml?
Ne.
Stojíme proti někomu, kdo to tu zná.
Pán odešel.
Nikdo nemusí předstírat, že tě posloucháme.
Neužitečná běhno.
Teď nejsem tak neužitečná, že?
Zabijte toho potížistu.
Prohledejte všechny komnaty.
Jděte!
Hele, je tamhle dole!
Ani se nehni, děvče!
No tak! Pohněte!
Kampak jdeš, co?
Půjdeš s náma.
Za ní!
Chyťte ji, hoši!
Vrať se!
Slez ze mě!
Bože.
Jdeme, hoši!
Teď tě máme, holčičko.
No tak! Vstávejte. Chyťte ji!
Moje noha!
Pojď sem, ty…
Vstávej!
Dělejte, chyťte ji!
No tak!
Ne.
No tak! Chyťte ji!
Moje noha!
Ustupte! Potřebujeme ji živou!
Sundejte mě!
Ty! Pusť mě!
Sklapni!
Úplně jí hráblo!
Ty…
No tak! Nám neutečeš!
Rychle!
Jsi obklíčená!
No tak!
Mohl bys uhnout?
Je to ideální kandidát.
Vážený lord, který obnoví naše postavení v očích pochybovačů.
Co byla malá, skoro ho nepotkala.
Chápu, že se ti to nelíbí.
Ale jde o strategické rozhodnutí.
Nemáme syna.
Nemáme dědice.
Svatba by měla být co nejdřív.
Co jiného nám zbývá?
Já bych věděla.
Co to má být?
Vím, jaké se mnou máš plány.
Prosím tě, nech mě raději být rytířkou.
- Obávám se, že tohle je moje vina. - Ty jsi to tolerovala?
- Takhle tě už nechci vidět. - Otče, dovol mi ti ukázat…
Dost.
Už jsi dost stará, abys to pochopila. Toto království nemá dědice.
Všichni do jednoho jsme zranitelní,
dokud nebudu mít nástupce.
- Tím můžu být já. - Jsi mé dítě.
Snad sis nemyslela, že tě pošlu na smrt
nebo hůř k nějakému barbarovi.
Pošleš mě do ložnice muže, kterého téměř neznám.
Je to vážený lord z dobré rodiny.
Nejsem majetek k handlování.
Připisoval jsem ti víc vyzrálosti, než jsem měl.
Teď vidím,
že jsi jen zbrklé děvče, které myslí jen na sebe.
Toto království na tebe spoléhá.
Najdeš odvahu splnit svoji povinnost.
- Linh. - Princezno.
Co tady děláš?
Šla jsem za tebou.
Jsem ráda, že tu jsi.
Mám něco na ty rány.
Pojď.
Posaď se.
Moje rodina.
Já vím.
Matka vždy říkala, že krása bolí.
Myslím, že mluvila o korzetech.
Tohle pomůže.
Co se stalo, Linh?
Přišel v noci.
Nikdo to nečekal.
Přemohli královskou gardu.
Julius byl nemilosrdný.
Podařilo se mi utéct a schovat se, ale takových bylo málo.
Byl bezcitný.
Je to moje vina.
Princezno,
takové myšlenky teď nepomůžou.
Musím je zachránit, Linh.
Zachráníme je.
Jsou v hlavní věži.
Vede tam jediná nestřežená cesta.
Jsou tu další místnosti, chlapci. Jdeme.
Musíme najít cestu do stok.
Ale musíme projít kuchyní. Ano?
Jen pokračuj. Máš hlad?
Z cesty. Uhni!
Nenuť mě tě podříznout.
Bože.
Jo.
Myslíš, že všechnu zábavu nechám jen tobě?
Hlavně si pamatuj…
Trpělivost a soustředění.
Dobře.
No tak. Jdeme.
Musíme najít princeznu.
Pohyb.
- Jo! - Jdeme.
Ano.
Sundej to.
Jo. Chceš si večer užít?
Mňamka.
- Sundej to! - Ne!
No tak!
Pojď sem, zlato.
No jo. Líbí se ti, když tam sahám?
Líbí se jí to.
- Nesahej na mě. Ne! - Ano.
Nesahej na mě!
Hele, neublížíme ti… moc.
- No tak. - Jo.
- Jo, dobře. - Hele, kde mám večeři?
Kde je kuchař?
- Ano. - A ty jsi kdo?
Jsem princezna.
A to je Linh.
Ráda vás poznávám.
- Jsi v pořádku? - Nic mi není.
Díky.
To je ona.
Slaďoučká princeznička.
Nemáš hlad, zlato?
Tak do toho!
No tak.
Stačilo jen přijmout prsten.
Ale tys dělala potíže.
Proč se takhle trápit?
Buď slaboška, kterou máš být.
To uvidíme.
Linh.
Princezno!
Princezno, utíkej. Zastavím ji.
- Neopustím tě. - Rodina tě potřebuje.
Musíš odejít, než bude pozdě.
- Linh, ne. - Princezno, věř mi.
Jdi. Hned!
- Tak jo. Můžeme, hoši? - Jo.
Má poslední mince.
Peníze jsem utratil ve věži.
Musíš chodit do bordelu, tam piješ zadarmo.
Fakt? Proč asi?
Bez pití nevyhraješ.
Jasně. Jedem.
Tak dělej. Makej.
Co…
To jsem potřebovala.
Dost.
No tak!
Já to věděla.
Takže…
Můžeme?
Violet.
Musíme jít. Dobře.
Držte se blízko.
Zůstaňte u mě.
Pojďte.
Koukni, co jsi způsobila.
Tohle bych nečekal. Dáma se chová jinak.
Ale ono se to změní.
- Nech moji sestru! - Violet, ne.
Nemluvili jsme o tvém chování?
Jsi zvláštní.
Co se stalo, že jsi skončila takhle?
Takhle jsem se narodila.
Narodila ses, abys byla mojí ženou.
Tak na to se těším.
Vážně?
Po tvém boku.
Každý den.
K tvým službám. Každou noc.
Bude to jako pohádka.
Pro mě.
A pro mě?
To bude noční můra.
Budeš spát s jedním okem otevřeným.
Neobrátíš se ke mně zády.
Já budu jako v ráji.
Dnem i nocí budu přemýšlet, jak bych tě mohla zabít.
Ty budeš mít peklo.
Budeš přemýšlet, kdy to přijde.
Víš, že to přijde.
Protože víš, že si neodpočinu,
nebudu jen tak koukat, nezastavím se,
dokud nebudu stát nad tvým tělem
a nebudu mít ve svých jemných, upravených ručkách
tvé bijící srdce.
Zdá se, že princezna stále odmítá.
Kéž by tak byla jiná možnost.
Ne.
Ty asi nebudeš dělat tolik problémů jako tvá sestra.
Julie, to neuděláš.
Myslíš?
Zabij princeznu.
- Ne! - Dost!
Julie, prosím!
Vrať se!
Ne!
Vždy si pamatuj, princezno,
skutečná síla nevychází z čepele,
ale z tvého srdce.
Co to má být?
Jsem silná. Umím bojovat.
Jsi mé dítě.
Takhle tě už nechci vidět.
Podříznu králi krk.
Musím je zachránit, Linh.
- Julie, to neuděláš. - Myslíš?
Skutečnou bojovnici nedělá to, jak bojuje,
ale za co bojuje.
- Jdeme, hoši. - Jdeme.
Ty. Tam. Stůj uprostřed. Jako minule.
Přiveďte zbytek našich hostů.
A kde je Violet? Okamžitě ji najděte.
Najděte tu holku!
No tak, pohyb!
- Ty, tudy. Dovnitř. - Rychle!
Hej! Vstávej.
Pojď se mnou. Vstávej!
Pomohla jsem?
- Dobrá práce. - Ano!
Díky, Violet. Jo.
Princezno. Přežila jsi.
Připadám si dětinská.
Jak jsem říkala, že chci být bojovnice.
- Kdybych plnila svoji povinnost… - Ne, princezno. Ne.
Julius by byl monstrum, ať bys dělala cokoli.
Musíš ho zastavit.
Pojď s námi. Pojď.
Linh, ty jdi první.
Tohle je jedno ze skladišť pro případ obléhání.
- Připravíme tě. - Ano.
- Hledejte všude. - No tak! Najděte to děcko!
Rychle! Najděte to děcko!
Malá Violet se nemůže schovávat věčně. Najdeme ji.
Koukněte tamhle! Pohněte si!
Co říkáš?
Taky chci bojovat.
Víš,
znala jsem princeznu, která ve tvém věku řekla totéž.
Ale ty jsi bojovala.
Ty budeš taky. Postarám se o to, slibuji.
Ale do té doby…
Skrytá. Tichá. Živá.
Ano. To je šikovná holka.
Mám tě ráda.
Zůstaň v bezpečí.
Když tu teď jsme všichni.
Přivolej Violet.
Za tebou přijde.
To bych si radši vyřízla jazyk.
Ano, i na to může dojít.
Jdeme!
Odmítá zemřít. Znovu a znovu.
Už to nebude dlouho trvat.
- No tak. Pohyb! - No tak! Jdeme!
Dělejte!
Musíme najít cestu dovnitř!
Ani se nehněte!
Zadržte je venku.
A tentokrát ať je vše správně, rozumíš?
Ano, můj pane. Jdeme.
Miř na spoje. Věř mi.
Mám tě!
Pojďte sem!
- Vstávej. - Violet!
- Julie! - Tvá starší dcera…
- Zabiju tě. Pusť mě! - …bude brzy mrtvá.
A pokud jde o tu maličkou…
Poklekni.
Oddej nás.
Musíme se dostat dovnitř. Rozdělíme se.
Jen pojď!
Pokračuj.
Na ni!
Teď!
Podcenila jsem tě.
To nevadí. Jsem na to zvyklá.
Linh.
To ne!
Julie, prosím!
Jděte! Pohyb!
- Pojď. - Linh!
Ten meč ti nepatří.
Linh!
Ne!
Ne.
Jděte do bezpečí.
Jdeme.
Nakonec jsi mě dostal k oltáři.
Ano.
Říkal jsem, že to tak bude. Že ano?
Když ses narodila, tví rodiče plakali.
Byl jsem tam.
Rozrušilo je, že nejsi muž.
No, já slyšela, že tvoji plakali ze stejného důvodu.
Jo.
Chystal jsem se tvojí sestřičce zařídit
mnohem snazší život.
Ale ty ses začala chovat takhle.
Tady ji máte.
Svoji krásnou princeznu.
Klečí před novým králem.
Jako připomínku, že se nenechám znevažovat.
Nehodlám se ztratit
v tomto slabém a ubohém království.
Na trůnu je potřeba moc.
Tou mocí budu já.
Budu vládnout tak agresivně, jako ještě nikdo přede mnou.
Trpělivost…
Připomínám vám lidem,
že si nikdy
nenechám sebrat to, co je po právu mé.
…a soustředění.
Trůn ti nikdy nepatřil.
Království je zase naše.
Až do půlnoci nechte zvonit zvony,
protože dnes
se zrodila dědička království.
Napříště si dcery tohoto království budou volit vlastní osud.
Jako moje dcera dnes.
Nikdy jsem nebyl hrdější.
Všichni jsme tvými dlužníky.
Pletl jsem se.
Měl jsem ti věřit.
Odpusť mi.
Nyní povstaň.
Ať lidé vidí svoji budoucí vůdkyni takovou, jaká je.
Linh?
- Linh. - Princezno.
Ty žiješ.
Princezno.
Dokázala jsi to.
Tamhle je!
Překlad titulků: Tomáš Slavík