Ingen som vet nåt om svarta kvinnor
och deras ansträngning att se bra ut
skulle ens tänka att det fanns nåt riskabelt med mina ambitioner.
När jag började, kontaktade jag investerare som jag läste om.
Ingen ville låna mig en penny. Jag misstänker att de ångrar det nu.
Industrin för hårvård och skönhetsprodukter för svarta
genererar nära 5 miljarder pund för den brittiska ekonomin per år.
Nu försöker alla få en bit av det svarta pundet.
Vanligtvis utan att involvera några svarta, förstås.
Vad är det ungdomarna kallar det? Kulturell appropriering.
Och den kvinnan,
den där snobbiga kvinnan som sa att svarta modeller inte säljer tidningar,
de skrev aldrig om oss.
Och här är jag,
äntligen hedrad med intresse från er högaktade publikation.
Tror du att du hölls tillbaka på grund av diskriminering?
-Vad tror du? -Tja...
Det är en brittisk specialitet, att knyta ihop svarta till knutar
genom att fråga om och om igen om rasism är verklig.
Varför tror du att vi aldrig varit med i tidningen?
En inhemsk brittisk framgångssaga som vår?
Tror du att fördomar kan ha inverkat?
Flair & Glory avviker från normen, det drivs ännu av familjen.
Men barnen från ditt första giftermål, Nina och Simon, är inte med.
Varför då?
Några fler frågor?
En skål.
För Nina Richards, som precis avslutade den största reklamdealen
-i vår historia. -För Nina.
Tack. Tack ska ni har.
Det var ett lagarbete.
Jag är stolt över oss alla,
och jag längtar efter att se hur nästa nivå ser ut.
Jag vill att ni alla tar resten av dagen ledigt.
-Det var snällt. -Jag kan vara snäll ibland.
Du kommer att förlora "vice" i "vice vd" vilken dag som helst.
Malcolm...
Du förtjänar det. Jag är stolt över dig.
Jag vet att du har varit rastlös, men din framtid här är ljus.
-Det är Nina. -Nina, det är jag. Din far.
-Hur fick du det här numret? -Vi måste prata.
Vi har inget att prata om.
Det går så bra för dig i Amerika. Äpplet faller inte långt från trädet.
-Okej, jag gör inte det här. Okej? -Snälla Nina.
Var är Nina?
Jobbar du fortfarande?
-Är allt okej? -Ja. Fel nummer.
Vad gör du här? Drar mitt gudbarn till en bar.
Som HR-proffs, ville jag försäkra mig om
att firandet inte spårade ut.
Jag behöver se andra ha kul. Jag skulle döda för en tequilashot.
-Jag köper en god lemonad. -Det här är tragiskt.
Kom igen.
Fan, heller.
-Du väljer jämt fel killar. -Jag ska inte gifta mig med honom.
Det är problemet. Jag måste rädda dig från dig själv.
-Jag vill inte bli räddad. -Okej.
Behöver du nåt annat ikväll?
Gå hem, Maureen.
Du ser trött ut.
Godnatt, Stephen.
Maureen. Maureen.
Det är inte jag.
Stäng av den.
-Ge mig en flaska till. -Vi tar två.
-Det kostar 400 pund flaskan. -Då tar vi tre.
-Ska jag börja en ny nota? -Nej. Han pröjsar.
Och fem mojitos till mig och tjejerna.
-Mojitos. Hörni, jag gillar vad... -Vill du ha nåt?
Nej, det är bra.
-Du vet att de debiterar ditt kort? -Det är okej.
Hallå, läget?
Gus, pappa kollapsade.
-Vi har tagit honom till sjukhus. -Vad?
Mamma svarar inte.
Du måste komma hit.
Okej, jag kommer.
-Jag måste sticka. -Vart ska du?
Han betalar väl ändå?
En riktigt bra smokey eye kan ta dig från morgon till kväll,
utan avbräck.
Den skimrande kollektionen är min absoluta favorit.
Fan.
Inte idag, för satan.
Tack. Okej.
Vet du vem det där är? Säg till konsulten
att jag vill prata med dem om min fars vård, omedelbart.
Vi övervakar hans...
Vad är det som händer?
Han är okej. Han är okej. Kom igen.
Han kraschar. Du får inte vara här. Jag är ledsen. Följ med mig.
-Wanda. -Mamma.
-Vad har hänt? -Han kollapsade på kontoret.
-Jag har ringt dig. -Herregud.
-Doktorn, vad händer? -Jag är hans fru.
Jag kommer snart. Vi gör allt vi kan, jag lovar.
-Ta fram defibrillatorn. Ladda till 300. -Laddar.
Inte idag. Inte idag.
Jösses.
-0,01. Du är under gränsen. -Ja. Får jag åka då?
Fin bil.
Hör på, konstapeln, jag måste ta mig till sjukhuset.
-De ringde. Min pappa kollapsade. -Säkert.
Vänta här. Jag ska kolla bilens registrering.
Det är min bil. Jag körde inte för fort och är under gränsen. Vad är det?
Vägrar du att lyda anvisningar från en polis?
Vänta här.
Mamma.
Wanda.
Han är död, Gus. Pappa är död.
-Tjejen, vad har hänt här? -Livet har varit galet, Simon.
-Jag har jobbat. -Okej.
Sen modeveckan. Cannes. Vem har tid med en inpackning?
Ta dig tid. Annars får du gråta över dina kala kanter.
Jag vet. Du har rätt.
Kan du stajla mig till premiären nästa månad?
Självklart, älskling.
Herregud.
WANDA - 15 MEDDELANDEN GUS - 15 MEDDELANDEN
MAMMA - 4 SMS
Vad i helvete?
Vart ska du?
Det är sent.
Och? Vill du att jag går?
Att dela säng med nån, det är väldigt intimt.
Vi känner inte varandra så väl. Så...
Och tack.
Dra åt helvete.
Det här är pinsamt.
Vem fan är det här?
Hej, Si.
Vad?
Vad är det?
Stephen är död.
Jag blev orolig.
Kom du till Brooklyn för det? Det kunde ha väntat till imorgon. Vatten?
Vår far är död.
Jag bryr mig inte.
-Vi talar i cirklar, Si. -Du kan inte bara borsta bort det.
Se på mig. På allvar, varför är du så upprörd?
Han har varit död för mig i många år. Hans död ändrar ingenting.
Hans advokat Gideon ringde mig.
-Varför? -Jag sa att vi kommer på begravningen.
Vi har inte pratat med Stephen på åratal.
Nej!
Åka halvvägs över jorden för vad?
-Han var vår far. -Glorifierad spermadonator.
-Varför göra nåt för honom? -Du behöver ett avslut.
Vi borde åka och ta farväl.
Vi måste säga åt mamma.
Om ni redan har bestämt, varför kommer ni till mig?
-Vi trodde att du ville veta. -Nu vet jag.
Han övergav oss utan nånting. Jag tog oss till Amerika.
Min syster fick ta hand om oss...
Vi förstår vad du säger, mamma, men...
Men vad?
Och du? Du är väldigt tyst.
Det är bara ett par dagar i London.
Han var er far.
Så åk till London. Träffa kvinnan han valde framför oss.
-Du älskar ljudet av din egen röst. -Ja. Vi behöver intelligenta samtal.
Du kan inte säga nåt
för du gjorde nån fånig makeup-video medan vår pappa dog.
-Wanda. -Håll käften!
-Är det bara du som är ledsen? -Är du det?
-Det ser inte ut som det. -Det räcker! Båda två.
Han skulle inte vilja det här. Att vi bråkar.
-Det skulle han. -Alesha.
Mamma har rätt. Alla lugnar ner sig.
Jag var bara en tjej på gatan,
och er far sa:
"Med mig kan du bli nån."
Han höll sitt ord.
Vi ska fira hans liv
och hedra allt han gjorde för sin familj.
Och jag tänker inte tolerera nåt bråk. Inget alls.
Nu är du mannen i familjen, Gus.
Du måste anta utmaningen, som din far alltid hade tänkt.
Jag vet.
Förlåt att jag avbryter. Det är några papper som måste signeras.
Andre, ge oss en stund. Det här är familjetid.
Bilarna är här när ni är klara.
Vi är en familj.
Och vi ska förbli enade. Hör ni mig nu?
KL. 12.33 HOPPAS RESAN GICK BRA.
FICK DU MITT MEDDELANDE? GIDEON
"En tid för födelse, en tid för död,
en tid att plantera, en tid att rycka upp,
en tid att dräpa, en tid att läka,
en tid att riva ner, en tid att bygga upp."
Må han vila i frid.
Amen.
Den här förbannade ön.
Vad?
Styvmamman ändrade tiden för begravningen.
Den var i morse. Vi missade den.
-Jag ville inte ens komma. -Välkommen hem.
Han är inte kall än, de spenderar redan pengarna.
Och hon har inte arbetat en enda dag i sitt liv.
Och se allt hon har.
-Vem är exekutor? -Gideon.
Stephen vet att jag hatar honom.
-Hans vita jag ser ner på mig. -Hallå.
Lugn, Claud.
Han kan inte röra dig.
Ta dig igenom läsningen av testamentet och det är över. Var lugn, okej?
Hon är nåt annat. Vem ändrar tiden för en begravning?
-Jag hade hoppats... -Vad?
Att vi skulle leka lyckliga familjen?
Vad tänker du på?
Ursäkta. Vi är klara.
Nina.
-Vill du fortfarande gå? -Ja.
Hallå.
Jag borde anat att du var här.
-Hej. -Hur är det?
Jag borde varit där när han dog.
-Jag svek honom. -Du svek honom inte.
Alla säger att jag är mannen i familjen nu.
-Strunta i tanterna. -Ja, men företaget är så stort.
Tänk om jag inte är bra nog?
-Jag kan inte göra allt som pappa gjorde. -Du behöver bara vara du.
Göra din grej. Okej? Det är ditt företag nu.
Ja.
-Jag vet inte. Det är bara... -Måste jag göra allt själv?
Skojar du?
Jag ska kolla.
Jag ville ha fest-jollofris.
Vem ville ha morötter i riset? Ser du några ghananer här?
Det här är ett nigerianskt hus.
-Herregud. Allt är en enda röra. -Att skrika på dem hjälper inte.
Du kunde faktiskt hjälpa till.
Mamma är arg för att nån bjöd hit pappas andra barn.
-Är det sant? -Ja.
De kom inte på begravningen. De kommer inte.
Om de kommer hit, är de gnidna gold diggers.
Gus. Wanda. Alesha.
Vi ska läsa testamentet.
Du är tyst.
Varför ville de inte ha oss med på begravningen? Vad döljer de?
De tror säkert att vi vill ha nåt.
Hur mår du?
Kom ihåg att vara trevlig.
Bra. Lagom till uppläsningen av testamentet.
Då var det dags.
Jag beklagar djupt er sorg. Trots det,
tycker jag att läsningen kunde gjorts en annan dag.
Varför vänta, Gideon? Vi löser det nu.
Alla är här.
Inte riktigt.
Vänligen välkomna Nina och Simon Richards.
-Vad? -Vad? Jag förstår inte.
-Hej. -Läget, familjen?
-Vi tar och sätter igång. -Gärna.
Seriöst?
Stephen och jag var goda vänner i många år.
Trots vissa spänningar,
är jag glad att han ville ha mig som exekutor av hans testamente.
Jag låter honom förklara det.
Så, jag måste vara död.
Vad är det här? Är det inte testamentet?
Mitt testamentes alla skriftliga detaljer finns hos Gideon.
Han vet vad jag vill och vad mina avsikter är.
Så, snälla, lyssna på honom.
Så...
Till Maureen, du har varit min sekreterare,
lojal och orubblig in i det sista.
Till dig, lämnar jag summan en miljon pund.
Till mina systrar och min bror,
lämnar jag var och en av er 500 000 pund.
Till Claudia, min hustru,
huset är ditt, tillsammans med en lämplig inkomst.
Jag har försökt att vara en bra make och en bra far.
Inte alltid framgångsrikt.
Det är som det är.
Till mina barn, min genetiska blodslinje,
lämnar jag summan 30 miljoner pund att delas lika er emellan.
Ert arv kommer att förvaltas i en fond fram till era respektive 40-årsdagar.
Det är min förhoppning att genom att slippa pengars börda
så kan ni bygga meningsfulla liv och karriärer för er själva.
Så till företaget.
Flair & Glorys framgång
är kulmen på allt jag har arbetat för.
Det står som en ledstjärna.
En symbol för vad en fattig afrikansk pojke kan uppnå,
oavsett hindren som lagts i hans väg.
Men nu är det dags att anförtro det
till nästa generations förvar.
Följaktligen,
lämnar jag alla mina aktier i bolaget
till Nina och Simon.
Vänta. Vad?
-Vad? -Är det här ett skämt? Mamma?
Gideon, han försöker göra narr av mig.
-Din jävel! -Claudia.
-Mamma! -Claudia.
Claudia, lugna ner dig.
Du gjorde det här.
Du vände honom mot mig. Det där är inte testamentet. Du ändrade det!
-Hör på, Claudia... -Håll käften!
Allihop, ut!
-Vi går. -Ja.
Du har inte vunnit, lilla flicka. Hör du mig?
Jag ska dra er inför rätta och få det som är mitt.
Jag är inte som er mamma. Jag ger mig inte utan strid.
Säg om det.
Säg det.
Hon kommer inte göra det.
Hon kastade frukten. Inte frukten. Jag hade kastat peruken.
Man kan ta tjejen från Edmonton...
Men man kan inte ta Edmonton ur tjejen.
-Kom igen. -Ögon.
-Rätt åt henne. -Neen...
Hon har stått ut med honom alla dessa år och han jävlas med henne från graven.
-Det enda hon fick var huset. -Hon är en tjuv.
Flair var mammas idé. Hennes baby. Och Stephen och den där ormen stal det.
De krossade mammas hjärta, så jag känner ingen sympati.
-Inte mycket till avslut. -Jag ville inte komma.
Varför tror du att han gjorde det?
Vem bryr sig? Han skapade bara mer problem.
Så vad ska vi göra med vårt arv?
Jag ber om ett möte med Gideon.
Vi listar ut hur vi kan bli av med det. Sälja tillbaka det kanske.
Jag har alltid velat vara en arvtagerska. Kan du se det?
Förstår du vilken skattemardröm det kommer att skapa?
-Vi måste prata med en advokat. -Prata inte med mig om skatter.
Ta hand om det. Jag skriver på allt du säger.
Vad?
Kan du tänka dig de där ungarna sköta nånting?
De skulle gå i konkurs inom ett år. Lycka till.
Gus ska ju bli vd. Varför skulle pappa göra det här?
Det här är precis den slags Hunger Games-konflikter han älskar.
Han litade inte på mig. Det är vad det betyder.
Han ville inte ge bolaget till mig så han gav det till främlingar.
Nej, gubben. Jag kan inte tro det.
Testamentet måste vara en bluff. Vi kan inte lita på Gideon.
Videon såg riktig ut för mig.
Tror du de kommer låta dig bo i din fina lägenhet och slösa som du gör?
Husen ägs av bolaget.
De är majoritetsägare av bolaget.
De kontrollerar allt. Pappa lämnade allt till dem.
De har nycklarna till Flair. Och vi sitter i klistret.
Vi ligger i krig.
Vad betyder det?
Det betyder att vad som än krävs så ska vi ta tillbaka det som är vårt.
Jag förstår din ståndpunkt,
men vi vill bli av med det så fort det går,
med så lite kostnad som möjligt.
Kapitalvinstskatt plus avgifter i USA skulle bli betydande.
-Jag vet. -Men jag hoppas att ni tänker om.
-Gideon... -Er far lämnade det till er av en orsak.
Han har inte varit min far sen en solig dag 1993,
två veckor före min sjuårsdag,
när han berättade att han hade en ny familj och en bebis på väg.
-Stephen var ingen lätt man. -Det är en underdrift.
Men jag vet att i alla dessa år, ville han gottgöra det.
Han följde era framsteg.
Er båda. Men speciellt du, hans förstfödda.
Gideon, Stephen är död, och det har gått för lång tid.
Dessutom, vad får dig att tro att jag vill vara vd?
Stephen tvivlade inte på din talang.
Jag kunde hjälpa dig.
Claudia och den där informatören hon har, jag litar inte på dem.
-De kommer förstöra företaget. -Det får de gärna.
Stephen ville inte det här.
Det är inte vad er mamma hade velat.
Jag vill inte bli indragen.
Mrs Richards, jag beklagar sorgen.
Hur missade du det här?
-Claudia, jag... -Kalla mig inte Claudia.
Jag gjorde mig av med Gideon. Du fick jobbet, för att se vad som händer.
-Stephen höll det hemligt. -Du skulle ha kolla på allt.
Dre, vad tror du att du var här för?
-Sötnos, hör på, jag... -Vad är det här?
Min man har precis dött. Visa lite respekt.
Det är inte mitt område, men testamentet ser äkta ut.
Det bevittnades och bestyrktes.
-Hur bestrider jag det? -Det kan du inte. Det finns inga skäl.
Du får hitta nåt sätt.
Allt jag stod ut med, gjorde jag för mina barn.
-Ingen tar ifrån dem deras arv. -Gideon är exekutor.
Han ser allt jag gör.
Säg att Stephen var galen. Gideon var en tjuv.
Vad som än krävs, ge mig resultat.
Tror du att du sitter säkert?
Kom ihåg. Om Nina eller Simon tar över, är du först ut.
Yo.
Yo. En till flaska.
Den här festen är cool. Du, Gus. När ska du prata med Sarah för mig?
Gus?
Hallå. Kan du stänga min nota?
-Jag ska gå. -Visst. Du.
Ledsen för din pappa.
Tack.
Sasha, inte sant?
Ingen av dem sa nåt.
Döden är svårhanterlig för folk. Tar verkligen ner stämningen.
Jag hämtar notan.
-Mamma? Varför följer han efter oss? -För...
Varför följer du efter oss?
Förklara varför du följer efter alla svarta här.
Jag vill inte bråka.
Vi kommer hit, köper, ni behandlar oss som tjuvar.
-Sluta skrik, annars ringer jag polisen. -Hon skriker inte.
Kom. Nu går vi.
-De behandlar oss alltid som ingenting. -Men varför?
För tills svarta människor har sina egna butiker,
har sina egna företag, blir sina egna chefer, kommer de här,
vita, bruna, de kommer att hålla oss i schack.
Nina?
Låt aldrig de här människorna hindra dig.
Okej?
De har ett flyg bokat till New York kl. 22.
Är du säker?
-Gideon har bekräftat. -Jättebra.
-Stephen förutsåg inte det. -Jag skulle inte ge upp det för nåt.
Alla lever inte för att strida som du.
Tack för att ni kom.
-Tack för att ni gör det rätta. -Fattas bara.
Jättebra.
Dokumenten är klara.
Stephen var ett geni.
Han såg framtiden när han grundade företaget.
Min mamma grundade företaget
i köket i vår lägenhet i Finsbury Park.
-Hon höll inte fast vid det eller sin man. -Vad?
Låt oss bara skriva under. Okej?
-Jag har ändrat mig. -Nina, låt inte...
Det är vår födslorätt. Jag skriver inte över nåt.
Affären är avblåst.
Ursäkta mig.
-Mamma, lugn. -Lugn för vad?
-Gör nåt, herr exekutor. Fixa det. -Du kan bara inte låta bli.
-Du skyller på mig. -Vem annars?
-Hon kommer inte tillbaka. -Jag förtjänar inte detta.
Vi förtjänade inte att missa vår fars begravning.
Jag hör av mig, om ägarna ändrar sig.
Ska vi bara låta dem gå?
Allt du behövde göra var att hålla tyst.
Du kan inte prata till min mamma så där.
Jag ber om ursäkt.
Om hon inte ändrar sig, har ni en dyr kamp framför er.
Vi är redo att slåss.
Ni kommer inte vinna.
Fan ta dem.
Varför skulle du bli utan för några gnidna främlingar?
Med tanke på din pappa, var det nog det här han ville. Att ni skulle kämpa.
Jag är så glad att jag har dig.
Det finns ingen anledning att inte se bra ut i en naturligt dagmakeup,
när vi går mot vår.
Fin bil.
Det var en enda röra, men ganska fantastiskt.
Fan. Jag önskar att jag varit där.
-Hej, Ido. -Hej, tjejen.
Hej.
Herregud. Det räcker. Sluta. Du måste sluta. Okej?
Jag ringer sen. Jag älskar dig.
Du bestämde dig för att släppa en granat på allt. Det är mycket.
Du har väl inte egentligen ändrat dig, eller?
-Det är vårt arv, Si. -Och vi bestämde att vi inte ville ha det.
Om han hade skrivit på en check, visst. Men att stanna här och sköta det?
-Vi har liv i USA. -Jag vet.
Men? Kom igen. Det är mer än bara den där subban Claudia.
Vår mamma startade företaget och de stal det från henne.
Ja. Företaget är en briserande bomb.
Du kommer bli den yngsta marknadschefen.
Du hatar det här. Så vad pratar vi om?
Nåt känns inte rätt. Varför lämnade han det till oss?
Varför, efter all den här tiden? Verkar det inte konstigt?
Nej.
Jo. Jag vet inte.
Vart kommer allt det här ifrån, Neen? Vad tänker du?
Han ringde mig för första gången på 20 år.
-Det är Nina. -Nina, det är jag. Din pappa.
Hur fick du det här numret?
-Vi måste prata. -Vi har inget att prata om.
Det går bra för dig i Amerika. Äpplet faller inte långt från trädet.
-Okej, jag gör inte det här. Okej? -Snälla Nina.
Det är nåt jag vill att du ska veta. Nån försöker skada företaget.
-För att skada mig. -Det bryr jag mig inte om.
Ring aldrig det här numret igen.
-Sen var han plötsligt död. -Varför sa du ingenting?
Vad menade han, att nån försökte skada honom?
Jag vet inte. Men han lät rädd.
-Tror du att de... -Han gav oss företaget av en anledning.
-Tror du att nån skadade honom? -Jag vet inte vad jag ska tro.
Jag menar, det kanske var en tillfällighet att han ringde.
Du vet att det är galet. Eller hur? Han drar in oss i gud vet vad.
-Du vill stanna, eller hur? -Jag vill förstå vad det är som händer.
Jag vill förstå vad det är som hände. Annars får jag ingen ro.
-Jag kan inte. -Si, jag behöver dig.
Okej? Jag klarar det inte utan dig. Vi måste ta reda på vad det var som hände.
Undertexter: Kerstin Teglof
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson