New Yorkul emană în medie 90 de decibeli.
E volumul unui țipăt constant.
Sam?
Te ascultăm.
O să vă recit o poezie la care am lucrat.
Nu vreau s-o fac, dar Reuben a spus că sunt obligată, așa că…
N-am spus asta.
Se numește „Locul ăsta e de rahat”.
Ce bine…
Locul ăsta e de rahat.
Locul ăsta miroase a rahat.
Vocea lui Betsy sună de rahat.
Cancerul e de rahat.
Oscar are mersul ăla tâmpit Vrea să ascundă rahatul din pantaloni.
Iar Milton are gusturi muzicale de rahat.
Nu e terminată.
A fost super!
Super! O să aplaud.
- Nu aplauda. - Ba o s-o fac.
Aplaudați!
Îngrijirea paliativă și familia ta
- Simt miros de fum. - E în regulă.
- Cum e durerea? - E bine.
Mulțumesc că ai împărtășit azi. Multe vulgarități, dar…
n-am apreciat comentariul despre mersul cu caca al lui Oscar.
Pe Oscar l-a distrat.
- A fost amuzant, dar răutăcios. - Sunt un om foarte rău.
- Ce conștientizare! - O știu de ceva vreme.
Plecăm la un spectacol în jumătate de oră.
S-ar putea să mor până atunci.
E posibil, dar dacă nu mori, e scurt și e în oraș.
Când ai fost ultima oară în oraș?
Ultima oară ar fi trebuit să fie ultima oară.
Acum ai o nouă ocazie.
- Merg dacă luăm pizza. - N-am luat pizza ieri?
- Ai mâncat din ea? - Nu.
Aia nu era pizza.
Bine, luăm pizza la întoarcere.
În oraș.
- Mă duc să mă schimb. - Bine.
- Zi-i lui Katie dacă vrei să te ajute! - Da.
Taci!
Te-ai îngrășat.
E ceva mai abrupt. Țineți-vă de bară!
Nu uitați, faceți primul pas cu piciorul slab!
E un spectacol de păpuși.
De marionete. Suntem la un club de marionete.
Ai mințit.
Nu știu dacă am mințit. Puteai să verifici programul.
- M-ai păcălit. - Da, cu siguranță te-am păcălit.
Marionetele au o istorie fascinantă.
Numele lor face referire la Fecioara Maria.
Osa!
- Îmi cer scuze. - Nu-i nimic.
Îl cheamă Frodo.
Bună, Frodo!
Osa, întoarce-te!
Bună!
- Atât? - Da.
Cât îți datorez?
Cât costă?
Patru dolari. Și n-ai voie cu pisica aici.
E pisică de asistență.
Nu, înțeleg. Îi adun și-i urc imediat în autobuz.
Alo!
- Alo! Rahat! - E totul în regulă?
Da.
Doar că… Cum e durerea?
- Cam de trei. - Bine.
- Trebuie să ne întoarcem. - De ce?
Se întâmplă ceva în oraș și vor să ne întoarcem imediat.
Dar mai întâi luăm pizza.
- Nu, o lăsăm pe altă dată. - Să aștepte! E doar pizza.
- Sam, luăm pizza altă dată, bine? - Deja suntem în oraș.
Atunci comandăm diseară.
- Ia-o din oraș! - Poftim?
Luăm pizza din oraș, apoi ne întoarcem.
- Nu luăm pizza. - Ba luăm pizza!
- Trebuie să te calmezi. - Nu-mi spune să mă calmez!
Nu vreau să mă cert cu tine. Sunt prietenul tău.
Nu-mi ești prieten, ești asistent.
- Mă urc în autobuz. - Da, urcă!
Îmi pare…
Folosește-o pe aia! Cu piciorul sănătos la urcare!
Poți să mergi?
Te ajut eu.
A fost o străfulgerare, apoi…
Doamnă! Adăpostiți-vă! Imediat!
Sunt peste tot!
Fugiți!
FĂRĂ ZGOMOT
ZIUA 1
Căutați-vă adăpost unde sunteți! Păstrați liniștea! Atacatorii sunt letali.
Nu scoateți niciun sunet!
Așteptați alte instrucțiuni!
Atacatorii sunt letali. Păstrați liniștea!
Minus 73,949708 vest.
Repet, minus 73,949708 vest.
Evacuați zona!
- Scuze! - Repet!
Păstrați liniștea și evacuați zona!
adăpostiți-vă așteptați evacuarea
EVITAȚI PODURILE
Nu e un exercițiu. Evacuați imediat!
La ora 21:00,
toți civilii de pe podurile din Manhattan se vor afla în…
Ce se întâmplă?
Suntem captivi.
O să murim toți!
- Uite ce fac! - Încetează!
Uite ce fac!
O să murim toți!
Îmi pare rău.
Mă duc în Harlem
Iau pizza
Nu.
Mă duc.
Stai acolo!
Evacuările cu ambarcațiuni încep în portul de pe South Street.
Porniți spre sud cu maximă prudență!
Veniți cu mine! Dar nu scoateți niciun sunet, bine? Hai!
E un ordin de evacuare obligatorie.
Suntem atacați în continuare.
Căutați adăpost pe apă. Atacatorii nu pot să înoate.
Evacuările cu ambarcațiuni încep în portul de pe South Street.
Duceți-vă!
Te rog!
Ajutor!
Ajută-mă!
Jonathan?
Jonathan!
Hei!
Cum te cheamă?
Zgomotul ploii ne acoperă. Cum te cheamă?
- Eric. - Eric? Bine.
Du-te în portul de pe South Street! Sunt ambarcațiuni acolo.
Bine.
Bine…
Eric?
Nu mă mai urmări!
Bine.
- Încolo? - Da.
Bine.
Bine, bine…
Mi-e foarte frică.
Nu vreau să mor aici.
Bine. Uite ce…
Hai să ne adăpostim de ploaie!
Bine.
Vino!
- E apartamentul tău? - Da.
Sparge-o!
Sparge ușa cu piciorul!
Stai!
- Ce faci? - Îmi caut medicamentele.
- De ce? - Pentru că simt că-mi ard toți mușchii.
Eric, ai rude în oraș?
- De ce? - N-ai unde să te duci?
Nu.
Părinții mei sunt în Kent.
În Anglia.
Am venit aici să fac dreptul.
Asta trebuia să fac.
Du-te în port și pleacă din oraș!
- Tu unde te duci? - Să mănânc pizza.
- Unde? - La Patsy's, în Harlem.
Cred că e sfârșitul lumii.
Și eu cred că e o felie de pizza la Patsy's,
ultima pe care au făcut-o.
Iar eu o s-o iau.
- Bine. - Ce?
- Bine, hai la pizza! - Nu, doar eu mă duc la pizza.
- Tu ai scris asta? - Da.
- Ești poetă? - Nu mai sunt.
Cine-i ăsta?
Tatăl meu.
- Cânta la pian? - Cânta magnific la pian.
Nu ăsta era planul.
Te rog, pot să vin cu tine la pizza?
Citește asta!
„Matematică greșită.”
Ai spus că un an sau doi.
Au trecut doi.
Ai spus că 4-6 luni, Au trecut șase.
Dna Friedlander m-a învățat Scădere
Și magazinul de la colț m-a învățat Adunare.
Am folosit calcule simple Toată viața.
N-am avut niciodată nevoie De mai mult decât mult
Și mai puțin.
Până la patru. Până la trei.
Tot mai puțin.
Până când mai sunt luni,
Zile.
Ore,
Secunde.
Dar nu acum.
OCTAVIA E. BUTLER ZORI
E în regulă.
E bine.
E bine?
E bine.
În regulă. E bine.
CE MEDICAMENTE ÎȚI TREBUIE?
Nu!
Aici sunt.
MISSING TRANSLATION
Tata cânta magnific la pian.
Îmi plăcea…
când mă ducea să-l văd cântând.
La un club de jazz,
lângă Patsy's.
Apoi mergeam la pizza.
Pizza.
Ce s-a întâmplat cu el?
A murit.
Cum și eu mor acum.
Nu înainte să mâncăm pizza.
Unde cânta tatăl tău la pian?
Respiră!
Fugi!
Opriți vaporul!
O să reușești! Haide!
Ești în siguranță.
În siguranță.
Eric…
să faci bine să ai grijă de pisoiul meu!
Nu-l mângâia pe burtă, nu-i place.
Nu-i da prea multă mâncare, se îngrașă.
Îți mulțumesc.
Mulțumesc că m-ai adus acasă.
Mulțumesc că m-ai ajutat să trăiesc iar.
Uitasem că orașul cântă.
Îl auzi dacă faci liniște.
Mă bucur că m-am putut întoarce.
Subtitrarea: Robert Ciubotaru